15 



iver begyndt at beskjæftige sig med lepraens histologi, hvilke 

 studier i løpet av faa aar førte til opdagelsen av leprabacillen. 

 Denne opdagelse maa, trods Armauer Hansens beskedne uttalel- 

 ser derom i sine „Livserindringer u betegnes som en stordaad 

 paa den tid da den fandt sted, baade fordi der dengang endnu 

 kun var paavist forholdsvis saa faa bakterier som sygdoms- 

 vækkere, og fordi den mikroskopiske teknik i denne henseende 

 endnu var saa litet utviklet. En opdagelse av denne art, hvor 

 den tekniske erfaring og færdighet nødvendigen spiller saa stor 

 en rolle, gjøres under saadanne omstændigheter ikke saadan til- 

 fældig uten meget og dygtig forutgaaende arbeide. 



Men saken var at Armauer Hansen gik ganske særlig godt 

 rustet og forberedt til denne sin gjerning. Allerede som student 

 var han som vikarierende prosektor i løpet av et aar kommet 

 til at beskjæftige sig med mere selvstændige anatomiske studier, 

 og hans første videnskabelige arbeide var ogsaa av anatomisk- 

 histologisk art, nemlig hans med den Skjelderupske guldmedalje 

 i 1869 belønnede prisavhandling over „Lymfekjærtlernes normale 

 og patologiske Anatomi". Samme aar offentliggjorde han et 

 histologisk arbeide over lepra i „Nordiskt Medicinskt Arkiv": 

 „Foreløbige Bidrag til Spedalskhedens Karakteristik", hvor han 

 særlig beskjæftiger sig med og avbilder de „brune Legemer", 

 som siden viste sig at være masser av baciller, indleiret i sin 

 gloea, men endnu ansaaes som degenerationsprodukter, eiendom- 

 melige for lepraen. Det følgende aar, 1870, kom „Fortsatte Bi- 

 drag til Lepraens Karakteristik", likeledes ledsaget av talrike 

 histologiske tegninger, som samtlige viser at hans præparer- 

 kunst og mikroskopiske teknik i det hele allerede stod meget 

 høit. Han maa ogsaa i denne henseende ha besiddet særlig 

 begavelse. Samme aar tiltraadte han en utenlandsreise paa et 

 aar, hvorunder han navnlig i Bonn og Wien yderligere la sig 

 efter mikroskopisk anatomi og i Wien fuldførte et patologisk- 

 histologisk arbeide paa betændelseslærens gebet: „Untersuchungen 

 iiber die entziindlichen Verånderungen der Hornhautkorper", et 

 dengang sterkt paa dagsordenen staaende tema. Hjemkommen 

 til Norge arbeidet han i Bergen sommeren 1871 sammen med 



