16 



dr. 0. B. Bull med de leprøse øienaffektioner, saaledes at dr. 

 Bull navnlig arbeidet med den kliniske side av emnet og Ar- 

 mauer Hansen tillike med den histologiske del av undersøkelsen. 

 Frugten av dette samarbeide var et meget bekjendt skrift: „The 

 leprous diseases of the eye", Chria. 1873. Herunder var det at 

 Hansen for første gang saa leprabacillen, uten at han dog, med 

 sine altid strenge fordringer til den videnskabelige begrundelse, 

 endnu tillot sig at drage nogen slutning av hvad han saa, uagtet 

 han allerede dengang var kommet sterkt ind paa tanken om 

 lepraen som en infektiøs, smitsom sygdom. 



Det var navnlig læsningen av et bekjendt skrift av Drognat- 

 Landré, der hadde anstillet sine undersøkelser i Surinam : „La 

 contagion, seule cause de la propagation de la lepre", Paris 

 1869, der hadde vakt hans opmerksomhet for, som han siger, 

 „at smitten hos os ikke var tilstrækkelig etterforsket". Og da 

 han saa et par aar med understøttelse av „Det Norske Medi- 

 cinske Selskab i Christiania" hadde anstillet særlige undersøkel- 

 ser i denne retning i Nordre Bergenhus's og Romsdals amter, 

 kom han mere og mere til den overvisning, at lepraen var en 

 specifik og smitsom sygdom. Han tok da vaaren 1873 for alvor 

 fat paa at søke efter mikrober i de leprøse produkter, uagtet 

 dengang endnu ingen kronisk konstitutionel sygdom var kjendt 

 som beroende paa bakterier. 



Det lykkedes ham nu i løpet av vaaren, trods de dengang 

 meget mangelfulde undersøkelsesmetoder, at konstatere fore- 

 komsten av „stavformige Legemer" i de leprøse knuters celler, 

 hvilke sidste dels var likesom „spækket dermed", dels viste sta- 

 vene forekommende „i Bundter", en beskrivelse der ikke kan 

 være mere træffende for leprabacillens forekomst i cellerne. 

 Hvorvidt disse staver var bakterier, og hvorvidt de kunde til - 

 lægges patogen betydning, uttaler Hansen sig med vanlig forsigtig- 

 het ikke om; men han anfører dog at „disse Stave saavel som 

 de brune Elementer farves med samme Intensitet af Osmiumsyre 

 som Bakterier og Zoogloea". Av disse sine fund gav nu Hansen 

 en sammentrængt fremstilling i sin utførlige betydningsfulde indbe- 

 retning til det Medicinske Selskab, hvilken er trykt i „Norsk 



