21 



kulen. Det merkeligste er at disse flekker anordner sig i to 

 parallele rader paa hver side av ekvator — likesom solflekker 

 gjør — de utsender en intens katodestraalebundt i rummet — 

 likesom man nu antar solflekkerne gjør — og der dannes om 

 flekkerne lyshvirvler, som paa den ene halvkule dreier sig som 

 viseren paa et ur, paa den anden halvkule motsat — alt like- 

 som man nylig har opdaget hvirvler omkring solflekkerne — . 



Da katodestraalerne fra solflekker danner nordlys og mag- 

 netiske forstyrrelser paa jorden, kan vi faa tak i dem og under- 

 søke, bl. a. under hvilken elektrisk spænding de er utsendte. 

 Man Ander at de almindeligvis fra solen utsendte katodestraaler 

 svarer til en spænding av 6 å 7 hundrede millioner volt. De 

 kontinuerlige utladninger om kulen ved eksperimentet kan ta 

 form som minder om Saturns ring. Saturns maaner, likesaavel 

 som Jupiters, — selv de yderste nylig opdagede, som bevæger 

 sig rundt planeten motsat vei av de indre — vil paa naturlig 

 maate kunne tænkes opstaat av materie som under virkning 

 av en elektromagnetisk direktionskraft er utslynget fra planeterne 

 i ekvators plan. 



De nævnte kontinuerlige utladninger om kulen kan imidler- 

 tid ved høiere gastryk i den næsten luftromme beholder ta form 

 av to spiraler, bøiet i ækvators plan, utgaaende symmetrisk fra 

 to diametralt motsatte punkter paa kulen. 



Nu ved vi, at mellem de 120 000 stjernetaaker som vi 

 kjender spredt over hele himmelen, præsenterer mindst halvdelen 

 sig som spiraltaaker med to saadanne symmetriske spiraler. 

 Ingen har hittil kunnet gi nogen tilfredsstillende forklaring paa 

 dette fænomen; men antagelsen av en negativ elektrisk spænding 

 om stjernetaaken fører os ved analogislutning fra eksperimenterne 

 til en meget plausibel opfatning. 



Men hvor skal vi tænke os at en saadan elektrisk spænding 

 om stjernerne har sin oprindelse? 



Det ligger nærmest at tro at stjernernes utstraaling av lys 

 og varme til verdensrummet staar i nær sammenhæng med 

 denne elektriske spænding. Men saaledes som Maxwells elektro- 

 magnetiske lysteori for tiden staar, er der ingen direkte adgang 



