31 



animistisk og anden religiøs-mystisk overtro og ræsonnere viden- 

 skabelig over psykologiske og psykiatriske fænomener. 



Alle hvirveldyr er i besiddelse av de 4 animale grund- 

 instinkter (drifter), alimentationsdriften, detumescentsdriften, kon- 

 trektationsdriften og fugaldriften ; og pattedyrene maa antages 

 at ha de samme elementære forestillinger som menneskene. Den 

 generelle sansepaavirkning maa ha dannet forestillinger som 

 meget tidlig har krævet sproglig uttryk, idet lys, varme og 

 larm utløser saavel kontrektationsdriften som fugaldriften og 

 følgelig baade nærmer dyret til og fjerner det fra sansepaavirk- 

 ningens kilde. 



At exspirationen paa et meget tidlig utviklingstrin vakte 

 saa stor interesse at den krævet et sproglig uttryk, tinder sin 

 naturlige forklaring deri, at den er saa let at iagtta, og at dens 

 ophør umiddelbart efterfølges av døden. Da dens virkning 

 synes at være den samme som vindens, identificertes den med 

 denne, og man fik det samme ord for „vind" og „exspiration". 



Taleren anførte en række eksempler paa dette forhold. Aand 

 er saaledes beslegtet med det latinske anima og græske avsuog, 

 og grundbetydningen av dem alle er „vind". Det samme er 

 tilfælde med sjæl, der er beslegtet med det græske "Aiolog, 

 vindgudens navn, og det latinske sævus, „stormende". — Det 

 latinske spiritus hadde ogsaa baade betydningen „vind" og „aand" 

 (sjæl), og det norske ædi hænger rimeligvis sammen med gude- 

 navnet Odinn, hvis grundbetydning antagelig er „vind". Det 

 hebraiske ruach og det finske henki betyder baade „vind" og 

 „sjæl". 



Efterat respirationen var iagttat, erfarte man, at der er 

 noget inde i legemet som bevæger sig saalænge livet varer, og 

 at dette noget er selve livsprincipet. Der maatte nu skjelnes 

 mellem legemet og det som bevæger sig inde i dette, hvilket 

 identificertes med et eller andet av de indre organer, navnlig 

 hjertet eller mellemgulvet. 



Sproghistorien viser os ogsaa her veien. Det græske cpgiv 

 betyder oprindelig „indvolde", dernæst „mellemgulv" og endelig 

 „sind," og dette var ogsaa tilfælde med det græske xéag (xaQåia), der 



