33 



men forestillingen om sjælen som noget vedvarende og legemet 

 som forgjængelig ledet til at opfatte den første som noget im- 

 materielt og det andet som materielt, og denne opfatning støttedes 

 av drømmene. Denne anskuelse systematisertes av religionerne 

 og bevirket animismens overgang til fædredyrkelse. 



Under denne utvikling kommer sjælebytningslæren til utfol- 

 delse. 



Medens sjælen under søvn eller dvale er borte fra legemet, 

 kan dens plads optages av en eller flere aander, der kan være 

 av en høiere, god, guddommelig, eller en lavere ond, djævelsk 

 oprindelse. Baade profeten og den djævelbesatte handler ut fra 

 den fremmede aands vilje; deres egne legemer er kun redskaper. 

 Det er et ikke ualmindelig fænomen, at de ord der betyder 

 besættelsestilstanden, ombyttedes med dem der egentlig betyder 

 at hensætte i denne tilstand, og dette forhold ledet til at det 

 gammelnorske ord odr tildels blev ombyttet med galinn, der er 

 en partieipialform av gala, og altsaa egentlig betyder „den 

 over hvem der er sunget tryllesang". 



Sjælebytningstilstanden kaldte grækerne /navla, romerne furor 

 og de gamle nordmænd ædi. Sjælebytningslæren leder i sine 

 konsekvenser til at anta en tilstand, hvori sjælen er borte fra 

 legemet uten at nogen fremmed aand har indtat dens plads. 

 Som saadanne sjælløse ansaaes idioterne. 



Sproghistorien lærer os, at disse betegnedes ved ord hvis 

 oprindelige betydning var „tom". Det græske rjltd-Log og det 

 hebraiske riha betyder „idiot", men grundbetydningen var „tom". 

 Vort eget ord vanvittig er sammensat med van-, der betegner 

 „mangel" og er nærbeslegtet med det latinske vanus, som betyder 

 „tom". En utvikling i motsat retning har vi rimeligvis i det 

 latinske inanis, der betyder „tom", men hvis oprindelige betydning 

 vistnok er „sjælløs". 



Læren om sjælløsheten ledet videre til antagelsen av en 

 tilstand hvori vistnok sjælen er tilstede i legemet, men ikke 

 kan komme i rapport med utenverdenen, altsaa en tilstand av 

 sansesløshet; paa den tid denne lære opkom, skjelnet man ikke 

 mellem forskjellige sanser. Ord av selvsamme rot kan der- 



3 



