18 D. THRAP. [No. 1. 



men indtog ikke de ledige Pladse. 30te Decbr. 1782 døde Jens 

 Krum, der fra sin Ungdom havde indtaget en af de første Pladse 

 i Samfundet. Han var født Iste Septbr. 1712 og 1738 gift med 

 Anna Erslev. Han holdt paa at blive fangen af Separatisterne, 

 men blev reddet ved Nexøes Forkyndelse. 16de Januar 1746 

 gik han med Familie o. fl. om Aftenen over Isen fra Bragernes 

 til sit Hjem paa Tangen. Isen brast, og de faldt alle i. Hans 

 Hustru, 3 Børn og deres Lærer, Boysen, druknede, medens Krum 

 selv og en Pige Ingeborg Hofland blev reddet ved tilkastede 

 Touge. Han drog kort efter med Ostergren ud til forskjellige 

 herrnhuttiske Menigheder, og — siger han — „Mein Gemuth 

 und Gedancke wurde die ganze Zeit vom Heilande umschlossen." 

 Hjemkommen i August sendte han strax sin lille Søn til Brø- 

 drene. 10de December 1749 blev han gift med Else Nielsen fra 

 Kristiania, „der blev friet fra Forældrene, som ikke vilde tillade 

 hende at omgaaes med Brødrene". Hun døde 1771. 



Det maatte være smerteligt, naar en af de faa Prester, der 

 havde sluttet sig til Brødrene, gik bort, og det var ogsaa i anden 

 Henseende et stort Tab, da Presten Wulfsberg i Tønsberg 

 døde 26de Aug. 1784. Han var Presteson fra Eker, født 29de 

 Marts 1715, var Rektor i Tønsberg, før han blev Prest. Han 

 havde studeret Medicin, og blev den eneste Læge i Tønsberg og 

 vel i adskillige Kvadratmiles Omkreds. Den lille Hob i Tøns- 

 berg holdt sammen efter hans Død. De mødtes 2 Gange ugent- 

 lig, læste Efterretninger fra Herrnhut og havde det meget vel. 

 — I Drammen fik man en Tilvæxt, der syntes at maatte være af 

 Betydning. Blandt de mest kjendte Navne i denne Tid var den 

 rige Kjøbmand Omsted, der af Pihl skildres som „ein sehr 

 hubscher naturlicher Mensch". Det er bekjendt, at Brødrene 

 ansaa Enhver, der ikke sluttede sig til dem, for „et naturligt 

 Menneske". Imidlertid har de været forsigtige med at bruge 

 dette Udtryk i sine mer eller mindre officielle Skrivelser. Ved 

 1780-Tiden forekommer det hyppigere. Omsteds Hustru var 

 «overbevist og stundom urolig", men hun hang ved Verden. 

 Pihl sendte sin Hustru til hende, og de talte sammen, men der 

 hørtes ikke videre før 5te Februar 1788, da hun var bleven 



