1908.] BRØDREMENIGHEDEN I NORGE. 21 



dog mange tænkte, at dit Hus var et Guds Hus." Baade Fru 

 Klein og hendes Børn kom strax elter denne Salve som arme 

 Syndere med mange Taarer og lovede Bod og Bedring. Det 

 var imidlertid ikke let for den unge Madam C[appelen] at holde 

 sig indenfor de skarpt afstukne Grændser. Hendes „ naturlige 

 Familie" gav hende ikke Ro. Hun havde ladet dem vide, at 

 3 Gange om Ugen, naar hun gik i Forsamling, kunde hun 

 ikke tåge imod dem. Nu havde de meldt sig til en Søndag. 

 „Jeg tænkte", siger hun — «kjære Frelser! hvorfor lader du 

 disse Folk saaledes plage os? — Da lød det indeni mig: jeg 

 lader det blive ved for at se, om du rent vil forsage Verden. - — 

 Jeg: ak ja, det vil jeg!" — Hun skrev derpaa, at hun ikke 

 vilde forsømme Forsamlingen. Hun maatte siden bære en 

 Slægtnings Barn til Daaben, og det er vel den herved foran- 

 ledigede verdslige Selskabelighed, der har ligget hende paa Sam- 

 vittigheden og bragt hende til denne Henvendelse. Det har hid- 

 til kun været Kortspil og Dands, der har været Tale om som 

 de store Farer i Selskaberne hos eller med „naturlige Men- 

 nesker", men man gik videre. I Begyndelsen af 1789 havde 

 Pihl for sig en Broder, om hvem han havde hørt, at „hans 

 store Munterhed vist ikke var af den rette Art, thi den er langt 

 fra, hvad Frelseren siger: lærer af mig, thi jeg er sagtmodig og 

 ydmyg af Hjertet. Naar Sødskende," — føjer han til — „der 

 har faaet Grund i Frelseren, ser din Munterhed, saa tro de, at 

 den er uden Salvelse og stemmer ikke overens med Guds Ord." 

 Manden gav sig naturligvis strax, og der høres ikke mer om 

 Beskyldningen for Munterhed. 



Man ser, at Societetet holdt sine Folk i stramme Tøjler, og 

 naar saadant lod sig gjøre saa langt frem i Tiden som 1788, 

 tør man vel heri se et Vidnesbyrd om, hvor langt man var 

 fjernet fra de kulturelle og rationalistiske Strømninger, som 

 bredte sig over Europa. 



Pihl var Nytaarsaften 1790 75 Aar og hans Hustru 2den 

 Februar s. A. 63. Han maa have havt en stor Personlighedens 

 Autoritet ved Siden af Alderens. Hans sidste Indberetning er 

 af Iste Jan. 1791 og slutter med en sørgelig Begivenhed. Der 



