1908.J BRØDREMENIGHEDEN I NORGE. 35 



studere, kom tilbage til Bergen og prædikede — som det synes — 

 godt. Han sluttede sig nu til Brødrene og blev Lærer i Neu- 

 saltz til 1746, siden i Zeist. 1748 kom han tilbage til Bergen, 

 hvor han havde sin Moder ilive. Hilbrandt Meyer fortæller, at 

 man nu i denne Kreds fik se smukke Klæder og tækkeligere 

 Ansigter. Dette tyder jo paa en Tilbagetræden af det mørke 

 pietistiske Væsen og tør være et Udslag af den Sværmeriets 

 Aand, der i saa mange Menigheder ytrede sig i en overstrøm- 

 mende Glæde, smagløse Billeder og Leg med det hellige. 

 Efter H. Meyer erkjendte de fornuftigste blandt Herrnhutterne i 

 Bergen, at deres Forhold i de første 6 Aar ikke var saa „rime- 

 ligt", som det skulde være. Som i alle lignende Tilfælde var det 

 Læreembedet, man angreb, men man syntes ogsaa at ville „jage 

 al Slags Lærdom, Flid, Studering i Landflygtighed ved at give 

 dem foragtelige Navne". 



Spliden vedvarede, og man sendte fremdeles fredsstiftende 

 Brødre, der for den første Tid ingen Fremgang havde. 1749 

 kom en Rantzau, der rimeligvis har tilhørt den danske Adels- 

 familie. Han synes at have havt Formue, da det var hans 

 Tanke, naar han havde faaet udført sin Giftermaals-Plan, at 

 kjøbe Møhlenpris med dets mange Privilegier, der i sin Tid var 

 erhvervede af den bekjendte Christian Thormøhlen. Det lykkedes 

 ikke Rantzau at stifte Fred, og der blev Intet af hans Gifter- 

 maal eller Kjøbet af Møhlenpris. Det havde været hans Plan 

 her at anlægge en Koloni. Tanken om en saadan var flere Aar 

 tidligere fremført af Jens Rennord, og senere kom den atter op, 

 da Brødrene havde faaet Tilladelse til at anlægge Christians- 

 feld, og man gjerne vilde have en Herrnhutterby ogsaa i Norge, 

 men Tiden var da bleven en anden, og Brødrenes Rolle i Bergen 

 var udspillet. 



Foruden Rennord var der 2 Prester, som ganske tilhørte 

 Herrnhutterne, nemlig Lyder Fasting og Joswa Schaffner 1 . 

 Den sidste kom til Bergen 1750 for at finde en Plads her, men 

 det lykkedes ikke. 1756 blev han dog residerende Kapellan i 



1 I Skrivelse af Ste Maj 1744 til Grev Holstein. N. Mag. s. o. 



