50 D. THRAP. [No. 1. 



Provst, Paul Abels (f 10de April 1827) Eftermand paa Varise. 

 At hans Hensigt med denne Rejse var at gjøre Bau forhadt, 

 har vel denne sluttet af de Rygter, der udbredtes etter Omdals 

 Hjemkomst. 



Provst Arneberg tiltraadte sit Embede 19de Oktbr. Bau, 

 der strax fik hans Tilsagn om Frihed til sine Forsamlinger, 

 kunde snart fortælle den hele Historie med Omdal, hvorom Prov- 

 sten — naturligvis — vilde vide nøje Besked. Han bad om at 

 maatte tåge Omdal med i den næste Forsamling i det Haab her 

 at kunne overbevise ham. Etter Opbyggelsen talte Provsten i 

 Enrum med Omdal, kaldte saa Bau til, og paa Spørgsmaalet, om 

 han i Baus Tale havde fundet Noget, der var i Strid med Guds 

 Ord, maatte han svare nej, ligesom han heller ikke tidligere 

 havde fundet noget saadant. Han maatte ogsaa erkjende, at 

 han ikke ansaa Bau for nogen Hykler, vilde paa sine Knæ bede 

 ham om Forladelse og gav ham Haanden paa, at han skulde 

 lade ham og hans Forsamlinger i Fred. 26de Januar 1829 

 maatte Bau for Retten som Vidne, og her maatte Omdal offent- 

 lig tilbagekalde sit Brev til ham med alle dets Beskyldninger. 

 — Han forsvinder nu. Der var naturligvis megen Forvirring, 

 hvori maaske Btilow havde ligesaa stor Skyld som Omdal. Det 

 1000-aarige Rige beskjæftigede mange. Forvirringen har vel 

 ikke været liden, og Biskop Munch gjentog Forbudet mod Kon- 

 ventikler „paa det strængeste". Det blev læst baade paa Præ- 

 dikestolen og Kirkebakken. Det var naturligvis rettet mod 

 Haugianerne, og Bau vedblev med sine Forsamlinger, men Provst 

 Arneberg havde heller seet, at han holdt op. Venskabet mellem 

 dem vedblev, men Arneberg holdt sig nu borte fra Forsamlin- 

 gerne. — 



Man hører aldrig Bau tale om „ naturlige Mennesker" eller 

 „Verdens Børn", naar han omtaler Folk, der ikke hørte til hans 

 Kreds. Han siger (1827), at Ordet fra Bugge'rnes Tid synes at 

 være bortdød („verstorben"). Det kommer dog frem i Nøden — 

 især paa Dødslejet, og han nævner som Exempel en døende 

 Mand, der Intet vilde vide eller have uden den „blutige Gerech- 

 tigkeit", som Frelseren har forhvervet ved sin Lidelse. Hans 



