1908.] BRØDREMENIGHEDEN I NORGE. 59 



Julestuer. Disse kunde vistnok medføre Drukkenskab, men de 

 havde ogsaa en god Side. Man holdt paa disse Kanter Stridig- 

 heder for vanærende, og Julestuerne blev ofte Anledning til For- 

 soning. Ogsaa nu hændte det, at Folk forsømte sit Arbejde som 

 den store Hindring for Saligheden. Her, hvor det tydelig nok 

 gik i Retning af Gjernings-Hellighed, kunde ikke andet ventes 

 end, at der skede Tilbagefald i aandelig Hovmod, medens dog 

 ogsaa mange førte et stille kristeligt Liv. At Øvrigheden greb 

 ind og sendte den blinde Kvinde til hendes Hjembygd, maa man 

 finde rimeligt. Holm vedblev med sine Forsamlinger, da Pre- 

 sterne billigede dem, men foreholdt Bønderne, at Kirken var det 

 rette Sted for offentlig Forkyndelse af Ordet, og advarede dem 

 mod Kjedsommeligheden i deres 3 Timers private Forsamlinger. 

 Her antydede Holm ogsaa Muligheden af Fristelsen til Usæde- 

 lighed paa en saadan Maade, at kun Faa var istand til at fatte 

 det. Samme Aften kom en Person med Tilstaaelse af, at For- 

 samlingerne havde ledet ham (hende?) til Forgaaelse i denne 

 Retning. 



Fra Eidsberg rejste Holm til Rakkestad, og det er med 

 stor Tilfredsstillelse, en Nutids Læser tinder denne Herrnhutters 

 Vidnesbyrd om den gamle Consistorialraad Aschehoug og hans 

 Sønner, af hvilke den yngste Jens A. (f 1849 som Sogneprest 

 til Kraakstad) flittig havde besøgt Holms Forsamlinger. Han 

 tilføjer: „Fader og Søns Behandling af de vakte maa beundres, 

 — maatte de kun ikke tabe Taalmodigheden over de mange 

 Uordener, de har foranlediget." Fra Rakkestad drog han til 

 Tune, hvorfra han har nogle Enkeltheder, bl. a. om en gammel 

 Haugianer, der agerede Profet. Presten Johan Nielsen Vogt 

 var glad i Holms Venner her nede og ønskede mange saadanne, 

 men han vidste, at mange holdt sig til dem uden at ligne dem. 

 Ved Juli Maaneds Udgang kom han hjem. Vi har vel sagtens 

 her kun en Efterklang af den oprindelige Haugianisme, der ikke 

 kan have gaaet synderlig dybt, siden Holm 1828 fortæller, at 

 der ikke mer er Spor efter den. 



Det synes ikke at have været Holms Tanke paa nogen 

 Maade at gjøre Propaganda for Brødremenigheden, men han 



