78 D. THRAP. [No. 1. 



havde Sprogkundskab eller Veltalenhed nok til at samle nogen 

 større Mængde. Salen rummede kun 100 Mennesker. 



Man var — som antydet — ivrig for at faa en officiel An- 

 erkjendelse, og der blev korresponderet meget med Expeditions- 

 sekretær Holst, idet Bureauchef Schandorff var Mellemmand. 

 Denne sendte i Decbr. 1823 en Anvisning til den bedste Frem- 

 gangsmaade, og saa skrev Biskopen en Ansøgning, der blev 

 undertegnet af 5 Personer og 13de December 1823 sendt Regje- 

 ringen. De 5 Navne er underlige nok. C. Schmidt og D. Hoff- 

 lund var bekjendte Borgere, men E. Bork [o: Fru Erdmuth 

 Windekilde], C. Koch [o: Bispinde Catharine Bugge] og C. Lyng 

 [o: Christian Bugge, Forpagter af Enkesædet Lyng] — kunde 

 neppe kaldes andet end forvanskede Navne. Efter Holsts Raad 

 underrettede man hverken gejstlige eller verdslige Autoriteter om 

 Sagen. Man har aabenbart tænkt, at den kunde føres igjennem 

 uden Møje, men i Regjeringen fandt man, at den burde sendes 

 til Biskopens Erklæring. 23de Decbr. kom den tilbage til Trond- 

 hjem, men uheldigvis sammen med en Pakke Sager til Stifts- 

 direktionen. Ansøgningen blev nu læst af Stiftamtmanden, 

 Hemmeligheden var røbet, og man havde Anledning til at spørge 

 efter de mystiske Underskrivere. Biskopen anbefalede naturligvis 

 Sagen paa det bedste, og det theologiske Fakultet var enigt med 

 ham, men ansaa det rigtigst, at Presterne havde Adgang til 

 Forsamlingerne for at paase, at ikke vildfarende Lærdomme ud- 

 bredtes. Departementet ansaa det tilstrækkeligt at indvilge An- 

 søgningen, men blot for Windekildes Person. Det gik imidler- 

 tid ikke saa glat. Regjeringen besluttede, at Stiftamtmanden 

 skulde høres, denne forlangte Erklæringer af Politimester, Magi- 

 strat og de eligerede Mænd, der snart fandt frem Konventikel- 

 plakaten og mente, at saadanne Forsamlinger mere vildleder end 

 opbygger. Saa gik Sagen tilbage til Biskopen, for at denne 

 kunde indhente Presternes Erklæringer, og disse mente, at Til- 

 ladelsen ikke burde gives, da den vilde kaste Skygge paa Sta- 

 dens Gejstlighed. Resultatet blev, at Tilladelsen blev negtet ved 

 Resolution af 25de Novbr. 1824, Windekilde havde gjort Til- 

 ladelsen til Betingelse for sin Forbliven, og han maatte da Som- 



