12 J. REKSTAD. [NO. 3. 



3. Sammenhæng mellem solflekkernes variation og jordens 

 magnetiske elementers. 



Det har længe været kjendt, at der er en analogi mellem 

 solflekkernes variation og jordens magnetiske elementers. Begge 

 har de saaledes en meget fremtrædende 11-aarig periode. Det 

 var astronomen Lamont, som først paaviste dette for deklina- 

 tionens vedkommende, i Poggendorffs annaler for december 

 1851. Av de magnetiske observationer i Miinchen fremgik det, 

 at den daglige variation i deklination hadde en 11-aarig periode. 

 I 1852 meddelte den engelske fysiker Sabine i Royal Society 

 et lignende resultat, som han utledet av magnetiske observatio- 

 ner i Toronto (Kanada) og i Hobarttown (Tasmanien). Sabine 

 henledet opmerksomheten paa den overensstemmelse, der syntes 

 at være mellem denne periodicitet i jordens magnetiske tilstand 

 og solflekperioden. Schwabe hadde da for nylig publiceret sine 

 solflektabeller, som omfattet et tidsrum av 25 aar, fra 1826 

 til 1851. 



I 1898 offentliggjorde den engelske astronom William 

 Ellis en avhandling 1 , hvori han viser, at der er en fuldkommen 

 parallelitet mellem den 11-aarige solflekperiode paa den ene side 

 og variationen av jordmagnetismens horizontale komponent og 

 av deklinationen paa den anden. De tre kurver, som i Ellis' 

 avhandling 2 anskueliggjør disse tre elementers variationer i tids- 

 rammet 1841 — 96, har i alle henseender en saa ensartet form, 

 at der ikke kan herske nogen tvil om, at de staar i kausal- 

 sammenhæng. Vi maa derfor anta, at den forandring i solens 

 virksomhet, som solflekkerne avspeiler, ogsaa utøver indflydelse 

 paa jordens magnetiske tilstand. 



Ellis har endvidere paa vist 3 , at perioden for de magnetiske 

 elementer varierer i længde ganske som den 11-aarige solflek- 



1 William Ellis, On the Relation between the Diurnal Range of Magnetic 

 Declination and Horizontal Force and the Period of Solar Spot Fre- 

 quency (Proc. of the Roy. Soc. of London, vol. LXIII, 1898). 



2 L. c, s. 78. 



3 L. c, s. 68 og 69. 



