1908.] SOLFLEKKERNES VARIATIONER. 17 



forbrænding aarlig av en stenkulsmængde saa stor som produk- 

 tionen i 1904 atmosfærens kulsyregehalt fordobles i et tidsrum 

 av litt over 800 aar. Havet utøver imidlertid, som vi har set, 

 en regulerende indflydelse, saa forandringen maa foregaa meget 

 langsommere. 



Saavidt man kan slutte av det foreliggende observations- 

 materiale, er kulsyregehalten i luften gjennemgaaende mindre 

 over havene end over fastlandene. Den rimeligste forklaring til 

 dette forhold synes at være, at havet absorberer mere kulsyre 

 fra luften, end det avgir. Isaafald kan der ikke være likevegt, 

 men kulsyretrykket maa være større i luften end i havet. Herav 

 maa man, som ogsaa Krogh 1 gjør, utdra den slutning, at kul- 

 syremængden i luften for tiden er i tiltagende. 



Betinger nu en større kulsyremængde i luften et varmere 

 klima, som Arrhenius og Ghamberlin antar, saa skulde vi 

 for tiden befinde os i en periode, hvori temperaturen var sti- 

 gende. Flere forhold tyder imidlertid paa det motsatte, nemlig 

 at vi befinder os i en periode med avtagende temperatur. Skog- 

 grænsen ligger nu lavere, end den gjorde for geologisk talt ikke 

 lang tid siden. Det kan vi særdeles godt se av de store fure- 

 trær, vi omtrent overalt i vore fjeldtrakter tinder i myrerne op til 

 over 400 m. høiere, end furen gaar i vor tid. Baade i Norge og 

 i Sverige tinder man hasselnøtter i myrerne langt nordenfor det 

 omraade, hvor dette træ kan trives og vokse i nutiden. Dette 

 forhold er særlig studert av Gunnar Andersson i Sverige. 

 I de laveste og yngste av vore skjælbanker tinder vi en fauna, 

 som kræver et mildere klima end nutidens. Flere av de her 

 optrædende arter er nu utdød ved vore kyster. For tiden lever 

 de paa sydligere bredder i et hav, som er varmere end det, der 

 nu beskyller Norges kyst. 



Man kunde nu hertil indvende, at den forandring i klima, 

 som den tiltagende kulsyregehalt skulde antyde, først er ind- 

 traadt saa nylig, at den endnu ikke kan vise nogen virkning 

 paa de anførte geologiske fænomener. Hvis imidlertid et klima- 



1 L. c, s. 424. 



Vid Selsk Forh 1908. No 3. 



