OVE DAHL. 



[No. 4. 



skraaningerne af Hallingskarvet i en høide af 1 260 m. skal der 

 ogsaa ifølge Vibe være fundet furustammer af svære dimensio- 

 ner. Endnu tindes der paa nordsiden af Strandevand paa Myre- 

 stølen (947 m. o. h.) fast bebyggelse aaret rundt. Det samme 

 har ogsaa indtil for faa aar siden været tilfældet i Raksteindalen 

 paa våndets sydside. 



Forholdet mellem dyrket og udyrket mark i Hallingdals 

 herreder angives af Helland (1. c. s. 115) at være følgende: 



Procenter af arealet 











^ 





Aker 



Eng 



Skog 



Udmark 

 fjeld, 

 sjøer 



Nes . . . 



0.5 



0.7 



28.6 



70.2 



Gol . . . 



0.3 



1.1 



19.1 



79.5 



Aal . . . 



0.5 



1.1 



8.5 



89.9 



Hol . . . 



0.2 



0.5 



2.6 



96.7 



I det hele udgjør aker 0.4, eng 0.8, skog 15.0 og udyrket 

 mark 83.8 procenter af arealet i Hallingdal. 



Hvad de klimatologiske forhold angaar, henvises til om- 

 staaende tabel (s. 8 f.) fra det herværende meteorologiske institut. 

 Fra de høiest liggende stationer foreligger der for faa aars iagt- 

 tagelser til, at der kan leveres nogen normalberegning. Til sam- 

 menligning er istedet sat op temperaturgradienten pr. 100 m. for 

 Vestlandet og Hardangervidden til Ustevand. Østenfor gjælder 

 den ikke. For Nygaard og Haugastøl kan temperatur- og ned- 

 børnormalen paa Fjeldberg, der ligger midt imellem begge i 

 samme høide, benyttes. Sveingaarden, nord for Hallingskarvet, 

 er medtaget til udfyldning. Nedbørnormalerne er angivne i hele 

 millimeter. 



Ældre undersøkelser. 



Den første, der har botaniseret i Hallingdal, er vistnok 

 Chr. Smith, senere professor i botanik vedvort universitet. I 1810 

 foretog nemlig denne ifølge med botanikeren, senere sogneprest 

 i Finmarken P. V. Deinboll, en reise gjennem Telemarken, 

 Numedal og Hallingdal. Om denne reise fortæller Chr. Smith 



