H. Hildebrand (Sveriges medeltid III, 1 [1899] s. 6) har 

 fortjenesten af først at have seet, at der skjuler sig et gammel- 

 svensk gudenavn i stedsnavnet Hærnavi, nu Her ne vi, som 

 forekommer paa to steder i Upland. Han skriver: „Qm en gud, 

 hvilken ej återfinnes i de nord.-islåndska myterna, synes det i 

 Sverige ett par ganger forekommande ortnamnet Hårnavi vittna." 

 I en anmerkning tilføier han: „Detta namn har ej behandlats 

 af Lundgren. En by i Bro sn. och hd., Uppland, ock en socken 

 i vestra Uppland båra detta namn." Ogsaa K. H. Karlsson 

 {Upplands ortnamn i „Uppland. Skildring af land och folk" I [1905] 

 s. 415) nævner Hernevi blandt stedsnavne, som „mojligen" har 

 "någon mytologisk betydelse". 



Kun det ene af de to steder, som bærer navnet Hernevi, 

 kjendes i skriftformer fra middelalderen : 



Hernevi (sogn i Torstuna hd., som tilhører landskabet 

 Upland, men Vestmanlauds lån) er i 1314 skrevet Hernavi 

 (Uppland I s. 395), i 1426 Hærnavi (Styffe, Skandinavien under 

 unionstiden 2 s. 280). 



Sidste led i dette navn er vi n. „helligdom", som fore- 

 ligger i en mængde sammensatte svenske (og danske) steds- 

 navne, hvis første led er et gudenavn; f. eks. Ullavi, d. e. 

 *UllarvZ „Ull's helligdom". Første led Hærna- er genetiv af et 

 gudenavn, men sprogformen alene kan ikke afgjøre, om dette er 

 af hankjøn eller hunkjøn. Formelt kan Hærna- være genetiv 

 af et svagt bøiet hankjønsord, nom. *Hærni; men denne mulig- 

 hed synes at udelukkes derved, at -mn-stammer med lang rod- 

 stavelse ikke forekommer i nordisk (jfr. Kluge, Nominale Stamm- 



Vid.-Selsk. Forh. 1908. No. 6. 1 



