1908.1 HÆRNAVI. 



manga (saaledes i begge haandskrifter) str. 6, 7 , erumc hanrn(n) 

 at finna . . . fusir (begge haandskrifter) str. 16 j7 l . Fremdeles 

 i et vers af ukjendt forfatter SnE. II 218 {Horn . . . horna] saa- 

 ledes skrevet i udgaven) og i Einarr Skulason's Geisli v. 37 

 {Horn . . . kvitings), hvor Cederschiold i sin udgave efter Bergs- 

 bok skriver Horn, medens Flatøbogen I 4 ;1 har horn (jfr. ogsaa 

 Olafs saga hins helga, Kra. 1853, s. 248 [= Fms. V 149], hvor 

 denne strofe af Geisli er overleveret og hvor der er skrevet 

 ligyrri)' 1 . Endelig i et vers af Einarr Skulason (SnE. I 348), hvor 

 Horn i en omskrivning for et klenodie {hrodrbarn Hornar = 

 hnoss, brugt om et sverd) forekommer i genetivformen Hornar 

 (i udgaven skrevet Hornar). 



Af de opregnede skriftformer ser vi, at gudindenavnet Horn 

 har havt vokalen o gjennem hele beiningen: nom. Horn, gen. 

 Hornar. Det vilde neppe være berettiget, om man i denne 

 genetivform, som rigtignok kun forekommer paa ét sted i den 

 norrøne litteratur, vilde se en feilskrift for ' Y Hamar. Thi Horn, 

 gen. Hornar, har fra formens side en analogi i morn, gen. 

 mornar (Haustlong 12), nom. pl. mornir, gen. pl. morna, hvil- 

 ket ord (ligesom horn, se anm. 2 ) forekommer i SnE. II 471, 555, 

 615 (paa sidste sted i formen morux) blandt trollkvenna heiti. 

 Horn kunde da synes at forudsætte en stammeform *Haruno, 

 som i genetiv lydret vilde hede Hornar (af *HarundR), medens 

 nominativen Horn maatte have erstattet en oprindelig tostavelses 

 form *Horun. 



Men nu har den fremragende kjender af norrønt sprog og 

 norrøn litteratur Konr. Gislason {Njdla II s. 229 anm. 197) 

 om morn udtalt den formodning, at „den oprindelige og hos 

 de gamle skjalde (for så vidt de anvendte omlyden a— 6) bruge- 

 lige bøining af dette ord . . . åbenbart [har] været : nom.-acc.-dat. 

 sing. morn, gen. sing. marnar. Men i det 13. årh., om ikke 

 tidligere, må 6 have trængt sig ind i gen. (der således kom til 



1 For fortolkningen af dette sted jfr. Bjorn M. Olsen, Aarbøger 1S8S 

 s. 17 ff. og S. Bugge, smst. 1889 s. 25 f. 



2 Samme ord som gudindenavnet Hom synes at være det blandt troll- 

 levenna heiti overleverede hom SnE. I 552, II 471, 554, haurn II 615. 



