18 MAGNUS OLSEN. INo. 7. 



ligt, at baade tallet 24 og tallet 16 er tilsigtede, ligesom i e 2 

 paa Rok-stenen. For nu at faa frem disse bestemte talforhold 

 maatte runeristeren i forveien nøie overveie nidskriftens indhold, 

 og vi tør tænke os, at han af hensyn til de i runeskriften saa 

 betydningsfnlde tal 24 og 16 med velberaad hu har anvendt 

 binderunen for mn (der tælledes som én rune) og paa to steder 

 udeladt i. Mulig har han ogsaa med flid skrevet afa uden h 

 af hensyn til nidskriftens talforhold, ligesom der paa Rok-stenen 

 er skrevet uaim for huaim (jfr. derimod med h- huariaR a 3, 

 huaR a 6, huar d 1, huariR d 3, hoaR f) i e linje 1, som be- 

 staar af 24 runer. 



Hvorfor var det ham dog saa meget om at gjøre at faa 

 frem disse talforhold? Jeg har allerede antydet, at disse tjente 

 til at øge tryllerunernes kraft. Dette skal jeg nu søge at gjøre 

 sandsynlig!, idet jeg gaar over til at omtale ensartede talforhold 

 i en anden runeindskrift (fra Tro ndh jern), som vil vise sig at 

 være af vigtighed for den rigtige opfatning af vævspjeldets nid- 

 skrift. 



Ved udgravninger i Trond hjem sommeren 1901 fandtes 

 et benstykke, hvorpaa en længere runeindskrift er indridset. 

 Denne, som er læst og udgiven af K. Rygh og tolket af S. 

 Bugge 1 , lyder saaledes: 



5 10 15 20 25 30 35 ^ 10 



unakmæyiu[ik]uilatri^ælensfulæuifækiahaka|Di 



Naar vi efter at have sysselsat os med Lund-indskriften 

 vender os til denne trondhjemske indskrift, er der én ting, som 

 straks maa vække vor opmerksomhed: Benstykket fra Trond- 

 hjeni har, ligesom det skaanske benspjeld, én enkelt binde- 

 rune (r. 38), som ikke er betinget af rumhensyn. Det er na- 

 turligt, at vi forsøger en forklaring heraf ud fra lignende forhold 

 som ved (Rok-indskriften og) Lund-indskriften. 



1 Et Benstykke med Runeskrift fundet i Trondhjem. Af S. Bugge og 

 K. Rygh. (Det Kgl. Norske Vidensk. Selsk. Skrifter. 1901. No. 4.) 

 Trondhjem 1902. — Hr. overlærer K. Rygh har velvillig overladt mig 

 til benyttelse kliehéen til sin tegning af benstykkets runer. 



