1908.1 



TRYLLERUNERNE PAA ET VÆVSP.JELD. 



19 



Videre lægger vi i nidskriften paa ben- 

 stykket fra Trondhjem merke til en anden 

 ret iøinefaldende eiendommelighed: Rune 

 33 Y k (i ækia) rækker ikke længer ned 

 end til midten af de omstaaende runer, 

 uagtet runen paa grund af det brede 

 mellemrum mellem r. 32 \ og r. 34 1 ikke 

 godt kan tænkes at have været først ude- 

 glenit og senere tilføiet. 



Paa dette sted i nidskriften bør vi 

 derfor særlig have vor opmerksomhed ret- 

 tet, naar vi — for at forklare binderunen 

 r. 38 — søger efter tilsigtede talfor- 

 hold. 



Her maa indskydes nogle ord om til- 

 sigtede talforhold i to orknøske runeind- 

 skrifter, Maeshovve nr. 18 og 16. I disse 

 spiller runegrupper paa 24 og 16 tegn en 

 vigtig rolle, og som midler til at afdele 

 saadanne runegrupper kan anvendes dels 

 afstikkende, ornamentalt udførte raner 

 (i nr. 18), dels ranernes indbyrdes høide 

 (nr. 16) 1 . Derved giver disse to nidskrifter 

 os et vink om, hvorfor der i den trond- 

 hjemske indskrift paa ét sted er anvendt 

 en afstikkende K-i'une af halv høide. 



Denne K-iune er den 33te fra nid- 

 skriftens begyndelse. Derved afdeler den 

 en gruppe paa 32 (d. e. 2 X 16) runer, 

 hvilket er det samme antal som antallet 

 af runer i Lund-indskriften. 



Fra og med K-runen r. 33 indtil nid- 

 skriftens slutning tælles 8 runer. Da dette 



1 Se om tilsigtede talforhold og andre kunstlerier (hvori Maeshowe- 

 indskrifterne stemmer overens med Rok-indskriften) mit skrift ..Tre 

 orknøske runeindskrifter" (Chra. Vid.-Selsk. Forhandl. 1903 nr. 10). 



