1908.] TRYLLERUNERNE PAA ET VÆVSPJELD. '21 



Efter Bugge, som har antaget, at nidskriften er metrisk, 

 har den i gammelnorsk sprogform lydt: 



Unnak møyju, 

 ek vil-at req 

 Ællends fula vif, 

 ækkja hagadi. 



Dette har Bugge oversåt saaledes : „Jeg elskede Møen. Jeg 

 vil ikke plage Erlends afskyelige Hustru; som Enke vilde hun 

 være tilpas (for mig)". 



Her maa det andet „jeg" være sterkt betonet, da ek efter 

 Bugge har dannet allitteration med unnak. Bugge har tænkt 

 sig, at Erlends hustru kaldes „afskyelig", fordi hun har ægtet 

 Erlend. 



Etpar enkeltheder i Bugges tolkning kan maaske være 

 mindre sikre, men om hovedindholdet, om nidskriftens tankegang 

 og bestemmelse, kan der ikke næres tvil. Vi har her for os en 

 nid-indskrift, hvorved runeristeren aabenbart har villet skade 

 Erlend og fremkalde den tilstand, som antydes i ordene: „som 

 enke vilde hun være tilpas (for mig)" 1 . 



Med udgangspunkt i denne indskrift formoder jeg, at de til- 

 sigtede talforhold, som har hensyn til runernes antal i de to 

 runerækker (24 og 16), fortrinsvis har hørt hjemme i nidskrifter, 

 hvori man har villet lægge en overnaturlig, magisk kraft. Op- 

 rindelsen til denne fremhæven af grupper paa 24 (og 16) runer 

 soger jeg i nidskrifter, der som Vadstena-brakleatens og Kylfver- 

 stenens indeholder den hele runerække paa 24 tegn og som der- 

 for efter de gamle runemesteres opfatning kunde tænkes at inde- 

 slutte i sig runernes samlede tryllekraft. I visse arter af ma- 

 giske indskrifter er vel saa senere saadanne bestemte rune- 

 grupper — hvis indhold efterhaanden blev ligegyldigt, idet de 

 ikke længer behøvede at beståa netop af futharken, men ogsaa 

 kunde indeholde 24 (16) runetegn med sproglig betydning — 



1 Jfr. Aarsberetning 1907 s. 149 ff. 



