1908.1 TRYLLERUNERNE PAA ET VÆVSPJELD. 23 



foragtelige „Sigvors-Ingemar" et udtryk, som skyldes øieblikkets 

 ophidsede stemning hos Sigvors ulykkelige medbeilerske, fra 

 hvem nid-runerne synes at hidrøre? 



Det er meget vel muligt, at runerne paa vævspjeldet er 

 skrevne af en kvinde. Den islandske tradition fortæller om flere 

 nmekyndige kvinder; en saadan var det f. eks., som ved trylle- 

 runer voldte Grettes død (jfr. s. 10 anm. 1). Det synes mig ogsaa 

 mindre rimeligt, at udtrykket „mén-graad" skulde være valgt 

 af en mand om en mand. 



Tryllerunerne, indridsede i et vævredskab, giver anledning 

 til forskjellige overveielser. 



„At væve ulykke" er et billedligt udtryk, som kjendes fra 

 mange sprog. Grækerne bruger vcpaivco „væve" paa denne 

 maade om listige, hemmelige anslag („anzetteln"): vcp. åolov, 

 y.r<Qug, dolocpQova tcot^iov, o. s. v. I latin kan texere anvendes 

 i samme betydning, ligesom man i tysk kan sige Ranke weben. 

 Atter og atter gjenoplives billedet af digterne, som naar Sophokles 

 taler om at væve acpvvaa f.ii]dea åda/.iavrivaig xsqximv, eller som 

 naar i det mægtige norrøne kampkvad Darraoarljdo 12 valkyrjer 

 „med sverd slaar seiervæven", hvis rending er tarmer og hvis 

 kljaastene er menneskehoveder. „Nu er høvdingen segnet for 

 odd" heder det her om den seierrige „unge konges" modstander; 

 „nu er væven vævet og volden farvet rød af blod". Saaledes 

 kan menneskets skjæbne v æves, ligesom dets livstraad med et 

 andet, nær beslegtet billede sp in des af norner eller parcer. 

 Baade vævning og spinding havde noget hemmelighedsfuldt ved 

 sig, og naar en kvinde ved sin væv eller rok rettede alle sine 

 tanker bestemt mod en enkelt person, kunde hun væve eller 

 spinde ham lykke eller ulykke ind i sit arbeide (jfr. Grimm's 

 Worterbuch X, 1 sp. 2522). Her skal eksempelvis nævnes, at 

 det paa Island har været sædvanligt at væve hele lykkevers ind 

 i de spjeldvævede saakaldte leturbond, som kunde have for- 

 skjellig anvendelse i det daglige liv (M. Lehmann-Filhés. Zeitschr. 

 f. Volkskunde IX s. 25) \ 



Det kunde ligge nær i denne sammenhæng at ininde om udtrykket 

 pær of vindr, peer of ve fr i Sigrdrifumal 12, hvor peer efter haand- 



