N, 



aar man kjender Leonardo da Vincis alt omspændende 

 forskertrang og hans arbeidsmaade, er det paa forhaand at vente, 

 at han ogsaa maatte komme til at staa overfor enkelte af de 

 problemer, som stilles af fonetiken, opfattet i videste forstand, 

 som indeslutter akustik, lydfysiologi og fonetik anvendt paa 

 sproglydene. I denne forventning blir man da heller ikke skuffet. 



Akustik en har interesseret Leonardo i lige høi grad som 

 optiken. Han behandler høreorganerne, definerer, hvad lyd er, 

 hvordan den dannes og forplantes, undersøger lydbølgerne, deres 

 hastighed og varighed og luften som lydbærer. Han siger selv, 

 at han udførligere vil behandle de herhen hørende spørgsmaal 

 „nel libro degli strumenti armonici" 1 , uden at vi dog nu 

 kjender nogen saadan. Hvad Leonardo har efterladt af iagt- 

 tagelser vedrørende akustiken, er samlet og behandlet af Solmi 

 i hans afhandling II trattato di Leonardo da Vinci sul lin- 

 guaggio „De vocie" 2 , og jeg henviser her til hans fremstilling, 

 som jeg savner betingelserne for at bedømme. 



Fonetiken er en ung videnskab, og fraregnet enkelte spredte 

 forløbere fra ældre tid har den udviklet sig i den sidste halvdel 



1 Windsor fol. 38 v.; Rouveyre: Recueil B, foi. 8 r. Nedenfor citeres 

 følgende udgaver af Leonardos skrifter: 



T. Sabachnikoff e G. Piumati : Dell' Anatomia Fogli A og Fogli B, 

 Paris 1898 og Torino 1901. Rouveyre: Leonardo da Vinci, Etudes 

 Anatomiques, Recueil B, Paris 1900. Ove C. L. Vangensten, A. Fonahn, 

 H. Hopstock : Leonardo da Vinci : Quaderni d' Anatomia, I og II, 

 Christiania 1911. 1912. 



- I Archivio Storico Lombardo, ser. IV, fase XI, Milano 1906. Denne 

 afhandling kom mig først ihænde, efterat jeg havde samlet og ordnet 

 det foreliggende materiale. Vistnok har SoLiMi kun for akustikens ved- 

 kommende ordnet og udnyttet stoffet; men hans studie har dog paa 

 flere steder været mig til nogen nytte. Imidlertid maa der advares mod 

 at fæste ubetinget lid til Solmis læsemaade, hvor han gjengir Leonardos 

 tekst efter originalen eller efter reproduktioner, da hans læsning lider 

 af hyppige misforstaaelser og unøiagtigheder. 



