10 OVE C. L. VANGENSTEN [No. 1 



„ Her følger den menneskelige stemmes artikulation : Tracheas 

 forlængelse og forkortning tilligemed dets dilatation og 

 sammentrækning er aarsagen til stemmens variation hos 

 dyrene fra akut til gråvis og fra gråvis til akut". (Under „ani- 

 mali" indbefattes hos Leonardo ogsaa mennesket). Saa kommer 

 nogle ord, hvis mening er vanskelig at forståa: „da tracheas 

 forkortning ikke er tilstrækkelig til denne anden „aktion", 

 naar stemmen gjøres akut, udvider det sig i nogen mon 

 henimod den øverste del, som ikke modtager nogen grad af lyd 

 („sonito"), [og] kommer til at gjøre stemmen akut i den gjen- 

 værende del av den forkortede pibe („canna")" *. Hvad L. her 

 siger om tracheas forkortning samt den øverste dels udvidelse, 

 staar i øiensynlig modsætning til følgende udtalelse. Efter at 

 have talt om tracheas dilatation og kontraktion fortsætter han: 



„og denne dilatation øger mere end deres (o: ringenes, „anuli") 



naturlige vidde ved tracheas forkortning, saaledes som de gjør, 

 som anvender den dybeste basstemme, som forkorter struben 

 („gola"), desto mer, jo dybere de gjør stemmen" 2 . Efter sammen- 

 hængen maa her med tracheas forkortning menes hævning og 

 sænkning af larynx 3 . 



At trachea har indflydelse paa stemmedannelsen er sikkert, 

 men i hvilken udstrækning dette er tilfælde er vistnok endnu 

 ikke fastslaaet. Grutzner 4 siger herom: ; ,Naar mange forfat- 

 tere i luftrørets udvidelse, indsnævring, fugtighed osv. ser faktorer, 



1 I Rouveyre: Becueil B, fol. 8 v. Seghuita 1'articulatione della 

 vocie vmana: 1'asstensione e resstrinsione della trachea insieme cholla 

 sua djlatatione e attratione son chavsa del uariare la vocie delli anjmali 

 d'achuta in grave, e dj grave in achuta, alla qual 2 a actione non sendo 

 soffitiente il rachortarnefnto] d'essa trachea nello achuire della vocie, ellj 

 se ne djlata vna quantilå inverso la parte suplema, la qual non ricieue 

 alchuno grado dj sonjto, viene [ajchuire la vocie d'esso rimanente della 

 rachortata channa. 



2 Quademi d'Anatomia I, fol. 9 r. „La qual djlatatione ancora s'aumenta 

 piu che Ila loro naturale anplitudine col racortare la trachea, come 

 fan queli che ffanno li chontribassi, che rachortano tanto piu la gola 

 quanto essi piu fan la voce bassa. 



3 Jfr. P. Grutzner i L. Hermanns Handbuch der Physiologie, Lpz. 1879, 

 1,2. p. 62 og A. Horvaths eksperimentelle undersøgelser i Arch. f. d. 

 ges. Physiol. XIII, p. 508. 



4 I Hermanns Handbuch der Physiologie 1,2, p. 63. 



