1913] LEONARDO DA VINCI OG FONET1KEN 21 



stilling af de islandske vokaler af den allerstørste vigtighed ikke 

 bare for lydhislorien, men ogsaa for fonetiken. Som bekjendt 

 skjelner forfatteren mellem 36 islandske vokaler, beskriver dem 

 klart og belægger dem med eksempler. 



Humanismens grammatikere beskjæftiget sig beiler ikke med 

 fonetiske spørgsmaal. Skjønt Leonardo har kjendt alle de vig- 

 tigste af Middelalderens og Humanismens grammatikere, bar han 

 altsaa ikke hos dem kunnet lære fonetik, mens han i stor ud- 

 strækning har benyttet dem for sine grammatikalske og leksi- 

 kalske samlinger 1 . 



En almindelig fonetik udkom først langt senere; den første 

 er englænderen John Harts i 1569 udkomne An Orthographie, 

 og det er vel værd at lægge merke til, at den næste i rækken 

 er en nordbo, Jacobus Mathiæ fra Aarhus, hvis bog, De Uteris 

 libri duo, udkom i Basel 1586. 



Følgende betragtninger af Leonardo kunde passe som ind- 

 ledningsord til hans fonetiske noter: 



„Betragt nøie, hvorledes, ved hjælp af tungens bevægelse 

 med bistand fra læberne og tænderne, udtalen af alle navnene 

 paa ting blir os bekjendte, og de enkle og sammensatte ord 

 i et sprog naar vort øre ved hjælp af dette instrument [o: tungen]. 

 Disse [o: ord] vilde, ifald alle naturens frembringelser („effetti") 

 havde navn, strække sig henimod det uendelige, tilligemed uende- 

 ligheden af ting, som er i virksomhed [„in atto"], og som er i 

 naturens magt; og disse [o: ting] vilde den [o: naturen] ikke 

 udtrykke i ét, men i mangfoldige sprog, idet ogsaa selve disse 

 strækker sig henimod det uendelige, fordi de stadig for- 

 andres, fra aarhundrede til aarhundrede, fra land til land, ved 

 blanding af folkene, som ved krige eller andre omstændigheder 

 stadig blandes. Og sprogene selv er stadig undergivet forglem- 

 melsen og er dødelige som de øvrige skabte ting; og hvis vi ind- 

 rømmer, at vor verden er evig, maa vi sige, at sprogene har 

 været og fremdeles maa blive af uendelige varieteter, formedelst 

 de uendelige aarhundreder, som rummes i den uendelige tid, etc." 2 



1 Jfr. Morandis og Solmis o. anf. arbeider. 



3 Foyli B, fol. 28 v. „Considera bene cbome, mediante il moto dellalingbua, 



