1913] VARIATIONER VED NORSKE BRÆER 1911-1912 13 



er ikke hverken dens fremrykning eller dens tilbagegang. Frem- 

 rykningen er heller ikke lig hvert aar. I 70 aarene rykkede den 

 ogsaa frem saaledes som nu i de nævnte aar, men før den tid 

 havde den holdt sig mere rolig i de sidste 100 aar. I 60-aarene 

 var den langt tilbage i forhold til, hvad den nu er. Om den nu 

 for en aarrække vil trække tilbage, vil tiden vise. 



A. S. fortæller i „ Aftenposten" 19 13 / 9 12 fra Fjærland: 

 „Det merkelige var nemlig indtruffet, at den bræ, som skulde 

 have ligget i den øverste del af Skarbakken, og som er den, som 

 den gamle beretning i aarbogen skildrer, var totalt forsvundet. 

 Vor fører havde gaaet passet mange gange, men aldrig havde 

 han set det absolut blottet for sne. Yngre turister pleiede, for- 

 talte han, at sætte sig paa sneen og ake nedover fonnen. Denne 

 fornøielse maatte vi selvfølgelig undvære og istedet klatre ned- 

 over saa forsigtig og sindig som vel mulig. Stupet var saagodt- 

 som lodret, og det syntes heller aldrig at ville tåge ende. Urens 

 store stene laa i almindelighed fast og gav saaledes et sikkert 

 fodfæste. Værre var det med stenene ovenpaa det vaade grus. 

 De rutschede ret som det var, og ofte maatte vi skrige hverandre 

 kraftigt an, saa vi slåp at faa en sten i hovedet. Det var først, 

 da vi efter vel en times klatring naaede kanten af Lille Suphelle- 

 bræ, at vi kunde føle os nogenlunde sikre. Skarbakken er, naar 

 sneen er borte, den bratteste overgang, jeg nogensinde har gaaet, 

 og i vanskelighed sætter jeg den endog over de mest kjendte og 

 steileste nedstigninger til Hardangerfjorden." 



Og om forholdene inden vor centrale høifjeldsegn, Jotun- 

 heimen, skriver patentfører Ole Vole allerede 19 22 / 4 12 til mig: 

 „Det sidste aar er her faldt meget lidet nedbør; sommeren var 

 tør, og vinteren har her over Lom været omtrent uden sne, saa 

 vi her har brugt hjulredskab i hele vinter, da der ikke har været 

 slædeføre; nu er der blankt solskin og helt snebart høit op 

 tilfjelds." 



Og 4 /s skriver Knud Vole fra Juvashytten (Aftenposten 

 19 V 8 12): 



