24 AMUND B. LARSEN [No. 7 



hvor dog 6, som tildels blir til i efter vokal i maalet, kan ha 

 været aarsak til diftongdannelsen; dog har ogsaa Telemarken 

 ved av vi6r m., likesom Sætersdalen har v&'d. Men denne 

 dif tongdan neise har ikke nær saa stor utbredelse som de der 

 opstod av i, 6 og u, og kan derav rimelig sluttes at være yngre. 

 Og det at r er tilvokset til stammen — før vokalen blev for- 

 længet, maa man anta — tyder ogsaa helst paa en sen tid, 

 f. eks. 15de aarhundrede. Nogen analogi for langt e paa denne 

 plads synes det umulig at finde. 



Men den sene forlængelse blir end mere sandsynlig naar 

 man ser paa nabomaalene i vest og i syd i de samme ord. 

 Her optræder de, for saa vidt de er i bruk, i former med -år, 

 f. eks. i Mandalen, Undal osv. heddhr, tynnhr eller tydn&r, 

 vt&r, åmar. Likesom det er almindelig flere andresteds, især 

 med hellir, har disse faat a ind i stammen fra flertal (a i emar 

 ener, endnu tildels i Nedenes), og en saadan forvirring at man 

 kan indføre r i stammen fra nom. ental og a fra flertal, den 

 maa ha hat et langt forløp, det maa vistnok ha tat omtrent 

 hele den middelnorske sprogperiode. I stavelsen ar maa vokal- 

 forlængelsen for disse ord sees i sammenhæng med denne 

 stavelses behandling ellers og i det hele behandlingen av oldn. a 

 i dækket utlyd. I Mandalsdalene har man forlængelse efter kort 

 rotstavelse i ord som håmkr, navar, somkr og, kanske ved 

 analogi derfra, likeledes i åmbkr ambar, enslags bøtte, og mands- 

 navn som gonnk(r), whr, rei* hr; her kan ogsaa nævnes fænkr 

 <fénao>. Fremdeles har disse daler å i adjektiviske og adverbiale 

 komparativer utgaaende fra stedsadverbier, f. eks. dusthrd, dustkstd, 

 vestård, tnnkr eller nkr adv. ind, opr. længere ind, og OD x år 

 eller Mikr — medens den almindelige adj. komparation har -år(e) 

 og nomina agentis likeledes har å. Denne forskjel er imidlertid 

 let forklarlig; komparativer om stedsforhold er i 2den stavelses 

 vokal avhængige av frastedsadverbierne, som her (sedvanlig) har 

 ån, dustkn osv., visselig ved kontamination av *dustan- som 

 Iste sammensætningsled og dustk naar det var usammensat; 

 austan blev her dustk, som best. sv. f. visan blev visk, og like- 

 som et bortfaldet (men ikke et bevaret) n sedvanlig i Vest» 



