30 AMUND B. LARSEN [No. 7 



vera Oslo 1411 (II 463), wara (bis) Sogn 1411 (II 462). Over- 

 gangen til å— å i de nuværende dialekter fra oldn. o — a, saa- 

 ledes som den især er repræsentert i de to „intensitetscentrer 

 for vokalbalangsen" (s. 15), betegnes ved kono <C kona Follo 

 1400 (IV 523), Sogn 1411 (II 462), Øier 1413 (II 471), Oslo 

 1422 (VI 441), (Valdres?) 1430 (III 507), Ømark 1432 (XII 167); 

 Ringebu 1458 (V 588), Hedemarken 1460 (V 597), Eker 1460 

 (V 600); offuon < ofan Ømark 1432 (XII 167); at skodo ok 

 mætho < at skoéa ok meta Vinger 1460 (V 598); vtthon < 

 utan (ogsaa flFyrotthan) Fjotland 1495 (VI 655); smlgn. apton <* 

 aptan Nes paa Hedemarken 1462 (III 624). Disse skrivemaater 

 er de mest oplysende, fordi de ikke kan bortforklares paa anden 

 maate end som feilskrift (og dertil er de for mange), og fordi 

 den å-lyd som de forutsætter i endelsen, baade tør antas at 

 være indkommet for oldn. å adskillig tidligere end den her findes 

 betegnet med o, og fordi å og å av kort a forutsætter at vokal- 

 balangsen før 1400 har hat et stort, langvarig og kraftig herre- 

 dømme i sproget. De viser saaledes, at skriftsproget ogsaa i denne 

 henseende har skjult det talte sprog, som først sent finder leilighet 

 til at bryte igjennem dets dække. Heller ikke de skrivemaater 

 som viser tiljævning, maa anvendes som bevis for de enkelte maals 

 gamle beskaffenhet ; der er visselig blandt de nævnte eksempler 

 paa tiljævning flere som aldrig har hørt hjemme i det distrikt 

 som brevet er fra, men repræsenterer skriverens oprindelige eller 

 tillærte sprog. Dog ser det ut som der undertiden er litt uventet 

 samstemmighet, f. eks. naar adv. såman, som i nutiden pleier 

 at ha labial vokal i Mjøslandskapene, selv om maalet nu ikke 

 pleier at ha å < a i tiljævning, optræder ofte saa derfra i en 

 række væsentlig tilfeldige notiser — uten at dog a — a er ute- 

 lukket: somon Fron 1326 (XI 19); Gausdal 1331 (V 82), Lom 

 1333 (IX 124); einsoman RB. 497; samol Nissedal 1451 (DN. 

 X 158); samon Romsdalen 1448 (V 545). 



Forholdsvis sjelden ser man assimilation virket av u, f. eks. 

 gumul < gomul ntr. pl. Oslo (1460?) (DN. V 602) og Røne- 

 huggudh < -hofu6 (Sandsver?) 1544 (VIII 826). 



