8 



Foredragsholderen fremholdt under den videre utvikling av 

 sin atomstøv-teori, at sandsynligvis har alle motsat elektriske 

 eller uelektriske støvpartikler i himmelrummet en tendens til i 

 længden at balle sig sammen til stadig større og større deler, 

 likesom det maatte antages at korpusklene ogsaa slaar sig ned 

 paa himmellegemerne. 



Isaafald turde man anse som den rimeligste antagelse at 

 der gjennemsnitlig i verdensrummet hersker en likevegt mellem 

 elektrisk forstøvning fra centrallegemerne eller radioaktivitet i 

 den her utvidede betydning paa den ene side og sammenballing 

 av smaapartikler i rummet paa den anden; ti det er givet at 

 sammenballingen maa være en funktion især av det oprindelige 

 støvs tæthet, avtagende med denne. 



Selv om den ovennævnte første antagelse synes at være 

 den naturligste, kunde det dog være tænkelig at der ved sam- 

 menballing i det uendelige verdensrum i tidens uendelige løp 

 fra et oprindelig støvkaos kan dannes stadig større og større 

 systemer, saaledes f. eks. at vor Melkevei, hvortil solen hører, 

 sammen med flere lignende, men fjerne Melkeveier danner et 

 system av 3dje orden o. s. v., med systemer av høiere og høiere 

 orden, som Swe den borg, Lambert og Charlier har tænkt 

 at der allerede nu eksisterer. 



En saadan opfatning vilde muligens skille sig mindre fra 

 de synsmaater vi hittil er vant til, end den første antagelse, og 

 det vilde nu ikke længer være saa vanskelig at tænke sig slike 

 enorme systemer av høiere orden dannet, naar man regner med 

 den elektriske forstøvning. 



En tredje opfatning, nemlig at al materie i verdensrummet 

 skulde gaa mot en stadig større og større forstøvning og opløs- 

 ning, synes derimot av flere grunde neppe at være tænkelig, 

 saafremt støvet har evne til at balle sig sammen. 



Det her i rummet antagne molekylære eller atomistiske støv 

 kan paa en vis maate betragtes som materien i en fjerde aggre- 

 gatform, omtrent som Crookes' „straalende materie", væsent- 

 lig forskjellig fra den gasformige derigjennem, at molekylene 



