63 



utførligere striden mellem Grundtvig og Lindberg paa den ene 

 side og Mynsler, Sibbern og Kalkar paa den anden side i 1834 

 -1838. 



4. Til trykning fremlagdes: 



Catharinus Elling: Vore kjæmpeviser belyst fra musikalsk 

 synspunkt. (Fremlagt av den fung. formand i professor Falks 

 forfald). — Trykt i den hist.-filos. klasses Skrifter for 1913 som 

 no. 4. 



Matematisk-naturvidenskabelig klasse. 26de september. 



(Formand Steen. Sekretær H. H. Gran). 



(Tilstede: Aaser, Brøgger, Faye, Gade, H. H. Gran, Mjøen, Mohn, 0. E. 

 Schiøtz, Sebelien, Sopp, Steen, Sylow, Winge). 



1. Hansteen Granner holdt et foredrag: Cellevæggens 

 biokemi og fysiologi. 



Under sine i de 3 — 4 sidste aar foretagne undersøkelser over 

 kulturplanternes forhold til jordsaltene hadde foredragsholderen 

 kunnet konstatere at magnesium-, natrium- og kaliumjoner 

 fremkalder sterke giftvirkninger, naar deres salte forekommer 

 alene i rotens omgivelser. Disse virkninger gjør sig ogsaa gjæl- 

 dende i meget svake opløsninger — særlig hvad magnesium- 

 saltene angaar — , men de kan fuldstændig ophæves, naar de 

 nævnte joner blandes med kalkjoner i bestemte mængdeforhold. 

 I deres rene opløsninger sveller rotternes voksende deler sterkt 

 op, blir gelatinøse og flyter tilslut helt ut, idet cellevæggene op- 

 løses. Derved blotlægges cellekroppen, og cellerne dør. 



De enværdige kaliumjoners giftige egenskaper ophæves meget 

 let av de toværdige calciumjoner: 1 del calciumjoner ophæver 

 saaledes saagodtsom helt giftvirkningene hos ca. 1 000 deler 

 kaliumjoner. Derimot trænges mindst 1 del calciumjoner til at 

 ophæve giftvirkningene hos 2 deler av de likeledes toværdige 

 magnesiumjoner. 



Den rikeste utvikling fandt altid sted, naar der i nærings- 

 mediet kom 1 del kalk paa 1 del kali. Med de stigende værdier 

 av kali : kalk fremkom imidlertid ikke jevnt faldende utviklings- 



