78 



den degenerative utvikling, og disse blev stadig strengere, men 

 til ingen nytte. Det romerske samfund var redningsløst fortapt; 

 og med dette var ogsaa feminismens lid forbi. — 



Kristendommen gjenreiste det gammelromerske egteskap og 

 medbragte dette til de fremmede stammer, ettersom disse blev 

 kristnet. Herved styrkedes i høi grad familiesystemet, og med 

 dettes vekst forstørredes gonochorismen ; men i middelalderens 

 sidste aarhundreder indtraadte atter en sexuel applanation. 

 Denne manifesterte sig ved flagellationsepidemierne samt kjetter- 

 og hekseforfølgelserne, der bunder i religiøse sværmerier av hyste^ 

 risk art. 



Applanationen fremkaldte ogsaa lignende love, som de ro- 

 merne hadde vedtat mot den degenerative utvikling. Taleren 

 henviste til den forfærdelige ulykke som overgik Norge, men 

 paapekte samtidig at applanationen av den europæiske popula- 

 tion ikke i middelalderen naadde saa dypt som i den romerske 

 keisertid, hvilket ogsaa viste sig derigjennem, at feminismen al- 

 drig fik en lignende magt. Middelalderens nationer evnet 

 derfor ogsaa at overleve applanationen, hvilket romerne ikke 

 hadde formaadd. 



I overgangstiden mellem middelalderen og den nyere tid be- 

 gyndte atter gonochorismen at bedres, og ved det 17de aarhun- 

 dredes slutning synes den ialfald hos germanerne at være kom- 

 men op omtrent paa normal høide; men omkring overgangen 

 mellem det 18de og 19de aarhundrede begyndte atter en appla- 

 nationstid, der fra aarhundredets midte har utviklet sig med 

 rivende fart, og som særlig i Norge er naadd særdeles langt 

 frem. 



Den dypereliggende aarsak til gonochorismens tilbakegang 

 var efter talerens opfatning den, at de fundamentale moralbegre- 

 per og institutioner i den grad betinget stammernes og natio- 

 nernes hele liv, at det var umulig for nogen av dem — og sær- 

 lig for en kulturnation — ved egen kraft at bryte med disse, 

 uten at der indtraadte en fuldstændig desorganisation og opløs- 

 ning. Naar en nation holdt paa med en saadan omdannelse, 

 da var denne omstændighet i og for sig et bevis paa at den 



