19 



sede 

 uccde 

 Ilte 

 Den 

 26de 

 slog 

 ifret 



<>g 

 end 



.let 



da 



iva- 

 lene 

 iuI- 



•ede 

 aen 



1 en 

 ,pt- 



,l«.s. 

 leie 



lige 

 cal). 



fsaa 



I 



lige 



kist 



1111- 



■li— 



C(|c 



«tel 



or 



cm 



Og 

 Og 



ror 

 og 



da] 



turligvis brændt Og ulmet endog i aaret 1784, st;erkere Og hengere i hin, end i denne; ja man har 

 forsikret: at her endnu i februar maaned afVigte aar L784, er fornununot et nvt udflod i'ra fjeldene, 



som, tilligemed de foregaaende, vel ogsaa haver gjort sit til at opdynge lavaen i den østlige arm, 

 til dens nuværende, [>aa mange steder meget betydelige hoidec 



— Der er, saavidt jeg ved, kun foretoget tre reiser tor at soge eiter de kratere, der har ud- 

 sendt disse lavamasser. Forst reiste Magnus Stephensen, som tidligere omtalt i denne egn i 1 TS 1 

 eller aaret etter udbrudot; saa kom Sveinn Palsson i 1791 til de svdvestlioe kratere, men først i 

 1881 blev kraterrækken opgaaet i dens heie hengde ai' cand. real. Andr. M. Hansen Og mig, 



Stephensen, hvis telt stod mellom Prostbakki og Mortfinga paa Sioa, reiste den 10de juli 

 1784 tilfjelds, og beretter, at han, strax han kom og paa heierne, taldt i forundring over oræsmar- 

 kernes bedrøvelige udsoende. \)vr hvor enkelte gaarde paa Si&a havde havt sine sælere for de 

 ypperlige beiters skyld, saa man nu alene en ai" glødende sand og aske forsvodon jord, hvor den 

 ikke vai- skjult under et knist »rt dække ai' en uhvre mængde vulkansk aske og gTUS. do længer 

 man kom op tilfjelds, desto hoiere laa asken paa markerne og allevegne fra 1 til (i tommer hoi. 

 Dog var den allerde sunket fra forrige aar. og paa enkelte steder begvndle nogle taa, don- halvvis- 

 nede IlTter og stråa at lade sig tilsvne. 



Den vei, Stephensen har reist, huler sig ikke godt folge i detaillen, da de af ham mevnte 

 tjelde tildels er urigtig a ilagte paa hans karl. Han har imidlertid været ved den østlige lavastrom ved 



Miklafdl. Der opsteg da mangfoldige røgstøtter paa de fleste steder af lavastrømmen, men især 



var rogen ganske forferdelig et sted midt i Kvcrnsfljdts rende. Ved Miklafell gik han med sine 

 følgemænd ud paa selve lavaen, saavidt hau kunde taale atgaafor hede. Fra dette fjeld var iidsioten 



bedrøvelig: mod nord og øst saaes den nve sorte lava tæt ved det store gyselige isbjerg Og iovri*»i 

 lutter sorte stnekningei-, bed;ekket af den uhvre nuengde sand og aske. Han fulgte lavastrækningéll 



videre mod nord og kum ved solens nedgang til Blængur. Med stort besvær kravlede han op paa 



dette fjeld. Den røg, som steg Op ai' lavasmekningon nordenfor Bhengur, var ligesaa ubeskrivelig 

 som forferdelig og hindrede ogsaa meget udsigten fra dette ellers Særdeles bekvemme sted. Aller- 

 længSt borte, hvor han kunde se lavaen, kom der tilsyne en stor hoi ligesom et lidet bjerg Og af 

 Større omfang end hoide, hvoraf der opsteg en meget fcyk, sortblandet røg. Han sluttede, at udbruds- 

 Btedei maatte være her, Og mente, at hele den forferdelige lavamasse er udflvdt fra et og samme 

 udspriilg og rimeligst fra det omtalte bjerg. Efter det punkt, hvor han afsætter sin vulkan paa 

 kartet, ligger det merniest at antage, at det bjerg. han har seet, er tjeldet Laki (se kartet). Han 

 forsøgte at fortsætte reisen derhen, men erfarede, hvor vanskeligt det var: tit i da han var kommet 

 HO til 40 favne ind paa lavastrækningen, blev den mere Og mere farlig og usikker ogsaa brændonde 

 hod, at man umulig kunde staa der. Den tykke opstigende røg omhyllede dem fra alle sider, saa 

 at de snart ikke mere vidste, til hvilken side de skulde vende sig for at slippe ud igjen. El nvt 

 forsøg paa et andet sted ost for BlængUT lob ligeledes uheldigt af. lian fulgte lavaen et langt 

 stykke mod syd og sydvest og gjorde atter et forgjæves forsøg paa at naa over hraunet. Paa til- 

 bageveien fulgte han lavaen tilUellisd <>g beretter, at en Stærk røg stod op af Skaptaruljufr, hvilken 

 røg man i meget lang aistand kunde skjeldne fra den ovrige rog, og følgelig kunde man tydelig 

 overse beliggenheden af Skaptas hele rende nordenfor og alle dens bugter, forsaavidt den var op- 

 lyldt af lava. Yvd Hellisa hoiede han ai' og tog korteste vei østover forbi ( Jeirlandshraun og an- 

 kom kl. 1 om natten før den lNde juli tilbage ti! sit telt niellem Prestbakki og Mortun^a. Da 

 han reiste ud kl. \ om morgenen den Hide juli. havde han altsaa været henved 2 døgn paa reisen. 



