12 



uden bavde ilden paa den vestlige side allerede beskadiget gaariene Svinadalr og Hvammr samt 

 Skaptdrdalr paa den østlige. 



Efter Stemgrinisson ødelagdes gaardene Å og Nes den L6de juni. Efter samme forfatter 

 var det den 13de klar luft; der hørtes svære knald og larm bag fjeldene; der indtraf stærke jord- 

 skjælv med forferdeligt brag som en fossedur, hvilket hol.lt ved i metter efter. Skybanken var da 

 saa stor, at den saaes over hele landet. Holen var nu rod som en ildkugle, men maanen var som 

 blod at se. 



Man bavde ventet, at den uhyre masse lava, der flod som smeltet metal med stærk fart efter 

 Skaptas rende, an med engang skulde styrte frem over det foran dalen liggende nåde land. Men 

 ilden standsedes den følgende dag, den 13de juni, af et stort vandsvælg (se kartet) som efter gamle 

 Iblks beretning skal have været etsteds mellem A og Skaptdrdalr, men som nu delvis var opfyldt 

 med sand fra Skapta. Dette vandsvælg opslugte en stor del af lavaen, hvilken i nogle dage styrtede 

 oed i samme med megen raslen og bulder ligcsom af en fos eller sluse, hvor våndet falder med 

 stærk fart. Da dette svælg var opfyldt, og da lavaen, som idelig Hk tilførsel ved nve masser fra 

 udbrudsstedet, var opdynget til en betydelig hoide i dalen mellem Skaptartfinga og A, saa brod 

 ildstrømmen længer frem over bygden. Forskrækkelig knald og raslen som af de største stenskred, 

 hvorved hele egnen skjælvede og bævede, med stærke og stadige lyn og svære tordenskrald for- 

 styrrede alles ro og hvile natten mellem den 14de og 15de juni; den glødende lava oversvommede 

 om natten gaarden Nes paa Skaptartunga samt alle deres græsmarker og landstrækninger, deriblandt 

 mange bevoxede med kratskov imellem denne gaard og Skalarstapi paa Sifia. Herfra løb en arm 

 østover forbi gaarden Skål og lige forbi gaarden Holt, hvor den standsede nogle dage, men opbrændte 

 paa veien skovstrækningen Brandaland, som tilhørte Kirkjubajar Klaustr. 



Den 14de juni var det stille; da drev der store mængder sand omkring overalt ; det regnede 

 ned med dotter eller haar af længde og tykkelse som mundhaarene paa en sel, og dette førtes" vidt 

 over landet. Om kvælden kom der osende regn af mørkeblaa farve. Det var saa daarlig luft, at 

 brystsyge folk taalte neppe at drage aanden og var mer vel at falde i afmagt. Alle sommerens 

 fugle flyttede nu bort herfra, siger Steingrimsson. Deres æg blev uspiselig paa grund af svovl- 

 smag, ørreter fandtes døde vidt omkring. Spurve og erler blev der en tid, men fandtes saa døde i 

 flokkevis. Denne vaarhavde græsvæxten været i god forfatning, og nu stod markerne rundt omkring 

 i Md blomst; men det visnede nu overalt, saa der saaes ikke grøn farve paa jorden. Pimpsten og 

 sand rakede folk bort med river, saa nautene kunde faa beite. Nogle skar græsset af og vaskede 

 det, skjønt til liden nytte. Lørdagen før pintsedag, altsaa dagen før udbrudet, blev der hos Stein- 

 grimsson baaret md 13 fcrSnngsslgoler melk (omtrent 130 liter), men oæste lørdag 12 merkur 

 (omtrent 6 liter). Den 15de var vinden sydøstlig, og den dag og natten deretter var der stærke 

 jordskjælv. 



Den 16de var det samme vindretning; da kom der en frygtelig ildstrøm frem af glufret, saa 

 at det syntes fyldt af samme, og da ødelagdes klosterjordene Å og Nes. Da ødelagdes hele hraunet 

 mellem Skaptartunga og Sida, som var en af de bedste hager for beiting. Dertil hørte Brandaland, 

 son, var helt bevoxct med skog og omsvømmet af Skaptas grene. Da ødelagdes ligeledes de saa- 

 kaldte Skalar- og Holtegaarde. En anden gren af ildstrømmen stevnede frem paa MeSalland, hvor 

 først Botnar- og Stemsmfrarhraun Iaa foran. Nordenfor de nærmeste bvgdelag paa Sida, var der 

 nu saadan brag, larm, ild og røg, at folk antog, at bygden ikke længer var uden fare. Da drog 3 

 bønder op paa Kaldbakr og saa, at i Ulfarsdalur var der 22 ildsøiler. 



- 



