8 



~t<i«l de mi af adbradét fyldte Skaptar- og Hvorlisiljdts gljufere af forbrændte klipper før 1783, og 

 han siger, at man kunde forlangt, at Stephensen paa kartet skulde angivet de gamle hraun ved 

 Peiovollr, Steinsmyri, Arnardrangr o. 8. v., saa at man kunde se, hvorvidt denne vulkans oversvøm- 

 melse var gaaet over den Forrige eller var bleven indenfor gammes grændser. Paa Meoalland, der 



hvor nu den nve lava ligger, var dvv før gamle hraun, af hvilke et hed Botnahraun og et Steins- 

 mvrarhraun, ligesaa var der hraun mellem Si&a. og Skaptartfinga, hvilket imidlertid blev oversvømmet 

 16de juni 1783. Gaarden Ilolmar og Hdlmasel, . som blev oversvømmet, stod mer gamle hraun. 

 Naar man har passere! Myrdalssandr, og før man naar Leira, forekommer der ogsaa gammelt hraun, 

 og dette samt de af Palsson angivne steder ei- paa kartet mærket som gammel lava. Men hvor- 

 vidt der, saaledes som Palsson synes at antage, har strakt sig sammenhængende ældre lavamasser 

 helt oppe ifra omegnen af Laki og ned gjennem 1 1 verfisfljot og Skapta' til Meoalland, tor jeg ikke 

 afgjøre. Men de talrige gamle kratere oppe i vildmarken og de gamle hraun i bygden synes at 

 antyde noget saadant. 



Videre angiver Palsson lava ved Xupar og Raudaberg, hvor man tydeligt ser, at 

 gammel lava har Øydt i to arme fra tjeldene, nemlig ned ad Djupas og Brunnas render. Det første 

 hraun i Djupas rende har jeg seet ; det vai- en lava, som meget ligner lavaen fra 1763, men den 

 robede sin seide blandt andet derved, at blærerummene begyndte at fyldes med grønjord. 



Foran den sydlige del af Skaptarhraun i Meoalland og Ålptaver har jeg ikke reist, men 

 naar man sammenholder Padssons, Roberts og Paijkuls iagttagelser med mine egne fra omegnen afLeirrf, 

 og naar man derhos bemærker navne paa enkelte gaarde som Underhraun paa Meoalland, llnntnbær 

 og I Iraungcr^i i Ålptaver, hvilke navne er gamle og antyder tilstedeværelsen af lava, saa svnes alt 

 dette at vise, at der foran og under dvn nye lava paa Meoalland ligger gammelt hraun, som paa 

 kartet angivet. At saa er tilfælde angiver endog Sveinn Palsson udtrykkelig, idet han siger, at der 

 løber en oafbrudi lava langs ijeldene, østerhcn fra KuoaHjot til Flj6tshvérfi, og han antager det for 

 rimeligt, at denne lave har flydt ud et steds i nærheden af Lakis kraterrække ned af elvens render 

 og ligesom nu til det flade land, hvor den for 178.'] var sunket ned og hensmuldret. 



Endelig optræder det, Ishendingen kakler *sandr* } ode sand og stensletter, over store stræk- 

 ninger foran joknllen og i de lavere dele af den her omhandlede egn. Sydvestligst paa kartet kommer 

 md en del af Myrdalssandr, der oversvømmes ved jøkulnlaup, naar Katla i Myrdalsjoknll har 

 udbrud. Det er som lor uævnt golde strækninger al' los sten og sand. Langs havet og ved Skap- 

 taros ligger ogsaa betydelige sandstnekninger, som gjennemskjæres af de stadigt vexlende arme af 

 elvene, som her danner ufrugtbare deltaer. 



Naar saa endelig Skaptarjokiillens ismasser er oævnt, saa er her opregnet de i denne egn 

 forekommende gamle og unge bergarter. 



- Af ældre beskrivelser over Lakis kratere og deres udbrud i 1783 er der folgende: 



Magnus Stephensen, Kort Beskrivelse øver den nye Vulkans Ildsprudning i Vester-Skaptcfjelds- 

 Syssel paa Island i Aar et 1783. K b h . 1785. 



S. M. Holm, Om Jordbranden paa Island i 1783. Kbh. 1784. 



Jon Steingrimsson, Um Skaptdrcldinn dateret Prestbakki i 1788. Dette Skrift findes saavidt 

 mig bekjendt kun trykt i Markus Loptssons bog: Rit um jarbelda å Islandi. Reykjavik 1880. 



Sveinn Palsson, Tillæg til Beskrivclseme over den Voleau, der brændte i Skaptafells Syssel 

 Aar 178-J, samlet ved en Reise i Egnen Aar 1793 og 94. 



Dette sidste arbeide har ligget som manuskript i Kjøbenhavn, indtil jeg trykte det af i 



