sig, alt eftersom der paa det nordenfor liggende hoie land er jøkler eller ikke. Hvor der i høiderne 

 er jøkel, er der paa det lave land sand eller ørken. Er det bøie land fri for bræerj saa er det 

 forauli^ende land dyrkbart og forholdsvis frugtbart, hvis det ikke er oversvømmet af yngre lava. 

 Saaledes Ligger foran M^rdalsjøkull, i hvis høieste deleKatla holder til, M^rdalssandr, en ørkenagtig, 

 lav strækning, gjennémstrømmet af grumsede elyej foran det isfrie land i Skåptartfinga ligger det 

 dyrkbare Ålptaver, foran Si8a Landbrol og Me5aliand, og disse egne er friigtbare Og beboede und- 



tagen der, hvor lavastrommene fra Laki har lagi landet helt ode. Længer mod ost støder man paa 

 Skeioararsandr, foran Skeioararjokull. Man kan altsaa i korthed sige, at der, hvor jøkler Og vul- 

 kaner arbeider i bøideme, der lægges det foran liggende land ode ved sand eller ved lava; men 

 hvor det lave land har faaet lov til at ligge i fred, kan det beboes. 



Det vil af, hvad der oventbr er sagt, og af kartet fremgaa, hvor mærkværdig begrændset j 

 denne egn omkring SiSa er. Lava omgiver landet mod ost, nord Og vest, Og halvdelen al den 



skraanende sydside er begrændset af lava. Nordøstlig! ligger «len store Vatnajøkull, og nordenfor 



lavaen Og vest lor jokellen komme store ode landstrækninger. Den sandede aahne kyst gjør, at 



havet ingen færselsyei er for denne egns beboere, og de adveie, som er levnede, forer som berørt 



Imade mod ost Og vest gjennem sten- og sandorkener nden græs Og over talrike, farlige jokelelve. 



Palagonittuf og palagoniibreccie Og konglomerat danner, saavidt iagttaget, overalt i denne 

 egn det oprindelige faste land, igjennem hvilket gammel Og ny lava er hrndt op. Det er værd at 

 bemierke, at selve Lakis spalte gaar gjennem tuf. Alle de vulkaner, som er kjendte paa Island, 



sætter op i tufformationen, ikke i den saakaldte basaltformation eller doleritformation.*) Palogonittuf 

 og palagonitkonglomerat danner det feste land i Skaptartunga, paa hele Sioa og Hjotshverfi, og alle 

 tjelde, Blængur, VarmåYfell, (lalti o. s. v., som rager op omkring kraterne, bestaar af tuf med ba- 

 saltgange og ofte med basaltsøiler i høiderne, og ligeledes alle tjelde nordligt for lavastrøinmen som 



Txatindr O.S.V. Disse sidste tjelde ei 1 vistnok ikke nøiagtigt undersogte. men palagonittuffens eiendom- 

 meKg rødbrune farve Og landets og tjeldenes hele konfiguration viser tydeligt nok, at det er et tuf- 



landskah. som ligger foran os, nordvest for de af lavastromme begravede stxækninger. 



I t utformat ionen sætter der meget hvppigt op gange af søilef onnet basalt. Disse gange er 

 ikke afsat paa kartet, thi det vilde være et helt stort arbeide for sig selv at aflægge dem alle. De 



udbreder sig hyppigt til (hekker, ligesom de paa forskjellig vis kiler sig ind mellem tuflagene. De 



forekommer hyppig i tjeldenes topper af den grund, at de har større evne end tullen til at modstaa 



den almindelige degradation, saaledes at tjeldene i denne egn synes at skylde basaltsøilerne i 



topperne sin nuværende høide, idet den tuf, som engang har udtyldt mellemruminene fra tjeld til 

 fjeld, er tjernet ved forvitring, degradation, erosion o. 8. v. Der kunde na-vnes talrige exempler paa 

 tjelde fra Islands palagonittufformation, i hvilke basaltsoiler optræder i høiderne. Paa Si5a nær 

 gaarden Holt ligger saaledes Holtsborg med pragtfulde søiler i høiderne og palagonittuf i loden. 

 Paa overgangen fra Skaptardalr til Holtslo, paa veien til kraterne fra Geirland langs elven Stjorn, 

 i høiderne langs ITorgsa i Hørgsaglurr og flere steder sees vakre basaltsøiler, snart regolmæs- 

 sige snart vifteformet anordnede, snart i større eller mindre uorden. I selve palagonittulfen ligger 

 paa mange steder stene af hasalt, der er i nogen grad tilrundede, og disse blokke bliver ikke 

 sielde'n saa talrige, at tuffen gaar over til et konglomerat, hvori tullen er bindemidlet. 



LangS elvene, hvor disse har stærkt feid, er der stadigt udgrayet erosionsleier, tier under-, 



*) Om Islands geologiske bygning se „0m Islands Geologi". Geograf. Tidsskrift. Kjøbenbavn 1882. 



