Sydligt paa Island ligger en bygd, Siba, som paa en mærkværdig maa.de er skilt fira nden- 



verdenen ved lavastromme, jokler, orkner Og stride elve samt ved en havnløs, Sandel kyst, hvor intet 

 skil) kan lande. 



Holt vestlig! ifra Eyrarbakki i Årnessysla og til Pap6s i Anstr Skaptafellssysla har Islands 

 sydkvst ingen havn, Og landet gaar ttd til havet mest som en nA(' sand paa hele 350 kilo- 

 meters længde. 



I ikke stor afstand fra den sandede kyst stiger landet, mest raskt til hoie jokler, Og der 

 bliver da tilbage mellem havet Og det hoie hind en smak ilad rand, der vel oftest er ode og stenet, 

 men som dog paa mange steder giver dyrkbart land. 



Paa en stnekning, ikke mindre end 1.10 kilometer lang, danner den 8510 kvadratkilometer 

 store J atnajøkull det hoie land langs kysten, og henger vestligt ligger paa en stnekning ai' 50 kilo- 

 meter M-srdahjøkull (1021 km. 2 ) med Eyjafjallajøkull over den Hade strand. Pisse store jøkler virker som 

 nmaadelige kondensatorer for vanddampene i luften, der føres ind over fra havet, og regnmængden 



er derfor hoi, i Ihrufjørhr, den meteorologiske 1 station nærmest Yatnajoknll, 1007 mm. Sandsynlig- 

 vis er regnnuengden endnn meget Større oppe paa jøkelen, der i den del. sum kaldes Øræfajøkull, 

 naar Islands storste høide, L959 meter. 



Da jøklerne er store, og regnmængden hoi, saa er de elve, som kommer frem, hverken smaa 



eller fa a i antal, og da de flyder over fladt, stenet Og sandet land, saa vexler de idelig! løb, Og til- 

 intetgjør derved ethvert haab om brobygning Og veibygning paa store dele af kysten. At bygge en 

 varig vei lor den sydlige del ai' Island bliver end mere umulig! derved, at Acv linder joklernes is 

 ligger vulkaner, som iui og da har ndbrnd. 



tinder deslige ndbrnd flommer vand og is <>g dynd nd over kvadratmile store strækninger 

 af det foranliggénde ilade land, og man har i Islands annaler ei alene exempler paa, at kirker og 

 gaarde er blévne feiei bort muler deslige joknllhlanp . men hele præstegjæld er blevne omdannet, 

 og havet ndenfor er blevet ndfvldt til tort land, saa at man rider der, hvor folk i gammel tid fiskede 

 paa dvbt vand, Og der hvor Islands^ landnamsm;end kunde seile ind, som i Kerliltgarfjørbr } (\(>v er 

 nn sandfyldt dal. 



De grumsede jokelelve, som med stadigt skiftende leie strommer over de øde sande, gjør reisen 



langs sydkysten besværlig, og flere af elvene, som den af svolwandstof stinkende FMilækr og den 

 hervgtede Jøkulsd å Breibamerkursandt, er det helt uhyggelig! at ride over. 



Veien til SiSa Og den egn, med hvilken vi her kommer til at beskjeftige os, er temmelig 



besværlig, hvad enten man kommer vest fra Reykjavik, eller man kommer fra de østlige fjorde. 



