r>N I.OYASSY SÄXOOli 



vonalkäk szineben a särgasbarna az uralkodö. Akär a foltos, akär a 

 vonalkäzott peldänyokon a rajzolat vagy az egesz felületen egyenlö elosz- 

 läst mutat (1. äbra), vagy egyenetlenül van szetosztva; ez utöbbi esetbcn 

 a tojäs hegyes vagy tompa vegen mutat csoportosuläst (-!. es 3. äbra). 

 A 6. äbrän läthatö nagy foltok a hej közepreszen s a tojäsnak csak 

 egyik oldalän csoportosultak,mig tulsö oldala csak kisebb foltokat viseh 

 Sajätsägos a 4. äbra rajzolata. Ezen, több folt. es petty között, egy 

 baräntül futö keskeny görbe säv hüzödik; e säv a tojäsnak szinten csak 

 egyik oklalära terjed ki. Az egyenetlenül eloszlott rajzolat alegtöbb eset- 

 ben a tojäs begyes vege körül van cspportosulva, a tompa vegen ez 

 mär ritkäbb, a tojäs közepreszen pedig igen ritka. A 52. äbra a leggya- 

 koribb rajzolatot mutatja. Van gyüjtemenyemben egy peldäny, melynek 

 rajzolata a tompa vegen egy nagy rozsdavörös foltba van concenträlva, 

 mig a hej egyebb reszein csak itt-ott van egy keves petty. Az elenk 

 szinü rajzolat soha sem lep fei oly nagy szämmal, hogy az alapszint 

 egeszen eltakarnä. Vannak peldänyok, melyek rajzolata elmosödott s 

 az ilyenek szennyes särgasbarna szint mntatnak. Ilyet en kettöt gyüj- 

 töttem ; mindkettö kepet a täblän taläljuk (7. es 8. äbra). A 8. szämü, 

 mint elsö tojäs egyedül volt a feszekben, a 7. szämü pedig harmadma- 

 gäval s ennel az a nevezetes, hogy a többi ket tojäs tiszta feher alapon 

 szepen körvonalozott rajzokat viselt. Abnormis esetben tiszta feher 

 tojäsa is clöfordül, de en ilyet nemtalältam; hajölemlekezem, a Magyar 

 Nemzeti Muzeum gyüjtemenyeben van ezen abnormitäsböl. 



A tojäshej belsö felülete intensiv zöld, mit legközönsegesebben 

 ügy tudhatunk meg, ha a kifuvott tojäst a vilägossäg feie tartjuk s egyik 

 lyukon benezünk. 



Ennyit a Milvus regalis tojäsairöl s most vessünk meg nehäny 

 pillantäst a Milvus ater es Buteo vulgaris tojasaival valö hasonlatossä- 

 gaira s az irodalomban felhozott megkülönböztetö jegyekre.* 



* Altum, Die Eier von Buteo vulgaris (Journal f. Ornith. 1863. XI., p. .339, 435; 

 • 1864. XII., p. 23, 435). 

 — Die spiralige Anlage in der Zeichnung vieler Vogeleier (Journ. f. Ornith. 1861. 

 XII., p. 103). 

 Blasius, R., lieber die Bildung, Structur und systematische Bedeutung der Eischale 



der Vögel (Zeitschr. f. wiss. Zool. 1867. XVIIL, p. 480. Tat. 29, 30). 

 Gloger, Ueber die Farben der Eier der Vögel (Verhandl. der Ges. Naturf. Freunde 

 zu Berlin, 1829. I., p. 332). 



