A MILVUS REGALIS TOJÄSAIRÖL •')!> 



A tojäs idoma inind a häroni fajnäl ovälis, a Buteo vulgaris- s a 

 Milvus regalisnäl gyakran kiszelesedett (basasodott): a Milvus ater 

 tojasai ällandöbban hosszükäs-ovälisak, mig a gömbded idom legjobban 

 a Buteo vulgarisnäl lep fei, de itt is ritkän. Tehät az alak nem kepez 

 niegkülönböztetö jegyet. Azon ällitäs, hogy a Milvus regalis tojasai 

 aränylag a leghegyesebbek, nem bir ervenynyel. 



A tojäshej felületere nezve mar eszlelhetö nenn különbsegj a mi a 

 hej szerkezetenek következmenye. Ugyanis a Buteo vulgaris tojäsänak 

 heja simäbb, fmomabb szerkezetü, porusai köridomuak s nagyok; älta- 

 laban egesz structuräja a sasok tojäsaira emlekeztet. A ket Milvusnäl 

 a hej erdesebb, durväbb szerkezetü, kezi nagyitöval rajta gödröcskek s 

 kiällö csomök különböztethetök meg; e darabossäg következteben a 

 porusok idoma gyakran szögletes. A ket Milvus tojasai között. e tekin- 

 tetben nincs különbseg. Azonban a hejnak most väzolt elteresei sem 

 szolgälhatnak alapül a faji meghatärozäsnäl, egyfelöl azert, mert az 

 ugyanazon feszekaljban talälhatö tojäsok heja sem egyenlö szerkezetü, 

 az elöször lerakott a legerdesebb hejjal bir, mig a legutolsö a legsi- 

 niabb; toväbbä mäsfelöl azert, mert a kerdeses fajok tojäshejänak szer- 

 kezetere nezve egymäs között hatär nem vonhatö. 



Mindhärom faj tojäsa egyenlö nagysägü, jöllehet ältaläban a Mil- 

 vus atere megis a legkisebb; de minthogy ily kisebb tojäsok a többi 

 kettönel, különösen a Milvus regalisnal is elöfordulnak, a megkülönböz- 

 tetesre nezve a nagysäg sem nyujt seimni alapot. 



Hogy a hej alapszine sem szolgälhat megkülönböztetesül, mär a 

 Milvus regalis tojäsainäl leirt häromfele alapszinböl következtethetö. 

 Különben a tojäshej alapszinere nezve a következö eredinenyünk van : 

 a tiszta ineszf'eher a Milvus regalisnal a leggyakoribb s e fajra jellemzö, 

 de a Milvus aternel is gyakori söt a Buteo vulgarisnäl is elöfordül. 



König-Warthacsen, Ueber die zur Unterscheidung der Vogeleier dienenden Merk- 

 male (Würtemb. naturwiss. Jahreshefte 1876). 



Landois, Die Eierschalen der Vögel in histologischer ihm] genetischer Beziehung 

 (Zeitschi. f. wiss. Zool. JSfjr». XV., p. 25). 



Liebermann, Ueber die Färbung der Vogeleischalen (Berichte d. deutschen ehem. 

 Gesellsch. 1878. XI., p. 606). 



Nathcsius, Die Structur des Vogeleies und deren Beziehung zur Systematik (Journ. 

 f. Ornith. 1871. XIX.. p. 241—260). 



I'.kssi.ki;. Bemerkenswerthes in Bezug auf die Färbung der Raubvögel-Eier (Journ. 

 f. Ornith. 1855. III.. ]». 209). 



