28 Physis 

pendent forta dés d'un àngul fins l'oposat en el que's fa un departament 
mitjantsant una tireta de vidre sostinguda amb unes quantes pedretes o 
trossets de rajola, poguent-se sustituir també amb un petit test de ciment 
de forma que s'adapti be al recó (fig. 2). 
b L'objecte d'aquest departament és el que 
i per sa major fondària s'hi acumulin els 
detritus i excrements dels pobladors del 
aquari, éssent aleshores fàcil d'extrau— 
re'ls mitjansant un sifon o una pipeta. 
Les plantes deuen ésser ben ren- 
tades en aigua clara i si es possible desin- 
fectades, i després se planten en la sorra, 
mullant primer aquesta amb un pulverit- 
zador. Al peu de les plantes s'hi posen 
tres 0 quatre codines de grava grossa per 
a que aguantin les arrels sota la sorra o 
be s'entortolliga en les arrels un tros de 
fil de plom que'ls serveix d'ancla. En la 
A disposició de les plantes en l'aquari, se te 
Fig. 2 de procurar posar en el lloc més fonds, 
A A les que viuen totalment sumergides, des- 
b', secció vertical. prés les que tenen fulles sumergides i 
y ld: eg TELLE ante fulles surants, i en la part més alta les 
de la figura superior indican la disposició Que sols tenen l'arrel i part del tronc a 
SR rai mauree sumergides lles creuetes les PARGA, com l'Alisma planiago ES Vena 
tatjós plantar aquestes en un test amb 
terra cuberta amb un dit de sorra. Finalment, damunt de la sorra fina s'hi 
posa una capa de gravilla o sorra ben granada amb algunes pedretes. 
Aleshores deu procedir-se a posar aigua a l'aquari, operació delicada 
i que necessita ésser feta amb molta cura, a fi de que no es desbarati tot 
el fonds. Primerament, com he dit, amb un pulveritzador o regadora de 
foradets molt fins s'amara be tota la sorra fins, que l'aigua surti per sobre, 
després se posa un petit cristallitzador o platet damunt l'arena, en sa part 
més baixa i s'hi aboca l'aigua poc a poc, i per últim se posa la ma plana 
sota l'aigua i es va abocant per sobre la ma, fins que l'aquari té el nivell 
desitjat. 
Se deixa en repòs un parell de dias, posant-hi unes quantes limnees 
o caragolets d'aigua, a la fi de que comensi a establir-se la compensació 
amb les plantes, i després ja s'hi poden posar els peixos. El nombre de 
aquestos depèn de les mides del aquari i del caràcter del peix. 
Ordinariament per a cada quatre litres i mig d'aigua, no s'hi deu posar 
més de un parell de peixets de quatre a sis centimetres de llargada. Peixos 
més tranquils com el peix de sortidor, la carpa, etc., no consumeixen gai- 


