| Wfimic del Terra riidelfiquari K 

LA NATURALESA EN LA LLAR 
per S. M. N. 
En aquesta secció tractarem de aquella ciència amable, que pot ésser 
conreuada en la intimitat de la llar i sense que siguin precises installa- 
cions costoses, expressos laboratoris, ni complicats aparells; ciència agra- 
dosa en la que l'home estudiós pot trovar innombrables motius de investi- 
gació i de esplai, constituint un dels plaers més purs i enlairats del esperit. 
La ciència de que aquí ens ocuparem, s'acosta doncs més a la Minerva 
grega bellament serena, que a la vella, erta i malmirrosa amb ulleres i 
sabates de simolsa com podríem bonament sintetitzar-la. 
Parlarem sovint de aquaris i de terraris, animals captius, alimentació 
i cria dels mateixos, en articles descriptius i notes curtes segons el carác- 
ter del contingut. Comensem avui en el primer número de PHYSIS，ampb 
el tema ben interessant de com se disposa un aquari, que ha estat objecte 
de tantes preguntes per part del públic cada jorn més nombrós que visita 
l'Aquàrium.i el Vivàrium del Parc. 
IDEA GENERAL DE COM SE 
DISPOSA I CURA UN AQUARI. 
Un aquari tal com lentenem nosaltres, no és un senzill objecte de 
goig, un trasto més en l'habitació per a distreure als infants, un aquari 
és quelcom més, es com si tinguéssim damunt la taula un petit bassol, 
un toll, un insignificant aiguamoll amb tota la vida intensa de la Natura— 
lesa amb el fí de facilitar la seva observació i estudi. Un aquari aixís és 
lo que anomenem aquari compensat o equilibrat, per compen- 
sar-se en ell la vida vegetal i l'animal, regulant-se per les mateixes lleis 
establertes per la Natura. Per tant, no hi ha en el nostre aquari tuberies, 
aixetes, dipòsits d'aigua ni cap mena d'instalació complicada: amb un 
mínimum de despeses, obtenim un màxim de rendiment científic, posant- 
se aixís al alcans de la més modesta posició. 
Un peix posat en un vas d'aigua, tots sabem que acaba per morir, 
com passava en les peixeres que quant érem petits teníem en moltes cases, 
si un dia es descuidaven de cambiarlos-hi l'aigua. I és que els peixos, per 
a respirar, necessiten l'oxigen igual que nosaltres, absorvint-lo de l'aigua 
i desprenent anhídrid carbònic que's disol en aquesta fins la saturació. 
