El llac Victoria-Nyanza 1 
La descoberta del Bahr-Reeta en la regió molla del Bahr-el-Ghazal 
per Pethericks (1853-58) extenent-se fins al pais dels Nyam-nyam, desvià 
també l'atenció del verdader cami dés dels 3°34’ Nord, on arrivà en 1600 
el venecià Miani. Però entretant el problema l'havien resolt, explorant dés 
de la costa al interior, els exploradors Richard Burton i John H. Speke. 
Sortint de Bagamoyo en l'Africa Oriental, arrivaren fàcilment al llac 
Tanganyika, d'on, havent sentit a parlar Speke als alarbs de un altre 
llac situat més al Nord, emprengué sol la expedició essent, (a Juliol 
de 1858), el primer europeu que posà el peu en la vora meridional del llac 
Victoria. 
En 1862, SpeRe i J. A. Grant, seguint la ruta de Sansíbar al 
llac Victoria, i voltant aquest per l'Oest, cap a Uganda i Unyoro, 
toparen amb el Nil prop de Urondogani, seguint-lo fins les catarates 
de Ripon, i després fins Gon- 
dokoro. La ruta del Est al 
Nord per la regió dels llacs que- 
dava aixís ben fixada, i amb 
raó informà secament Speke 
a la seva pàtria: «The Nile is 
settled». ~ 
El llac Victoria-Nyan- 
za, induptablement el més im- 
portant de la regió, té una exten- 
sió de 78,000 km? (Catalunya i 
Aragó junts en tenen 79,000), 
estant situat a 1,190 metres so- 
bre el nivell del mar i atraves- 
sant-lo l'equador. No és gaire 
fons, uns 100 metres com a 
màxim, amb moltes illes de 
regular extensió, com la Uke - 
revve, i archipel dels Sesse, 
habitades per inteligents, però 
antropófags mariners! Curiós 
és el pertànyer aquest llac a la conca mediterrània, ja que les seves aigúes, 
com les del Adigi, Rodan 1 Ebre, fan cap al mateix mar. 
La vegetació en la regió aquesta, és la mateixa del aiguamoll 
tropical, amb les vores dels rius margenades per espesses valles de Papyrus 





Tanganyik 
Y Sansibar 
lyassa 
Sambesí 
Oranger 
Conques fluvials africanes 
Esc. aprox. 1/150.000.000 
