I 



Den nord-norske fjeldbygning 21 



— Indlandsgraniten skjær sig som tidligere nævnt fra 

 ^eldmarkeme sammenhængende ned efter Dividalen nedover 

 til Øvre-fos — 7 a 8 kil om. ovenfor gården Frihedsli. 

 Den bygger her fjeldgrnnden ikke alene langs efter dal- 

 bunden men træder også frem op efter de lavere niveaner 

 langs efter de fra begge sider opstigende fjeldskråninger. 

 Her optræder i bænke mellem graniten udprægede konglo- 

 meratdannelser. Konglomeratets grundmasse dannes af en 

 sandstensartet forbindelse af små kvarts- og feltspatkorn, 

 hvori er indæltet talrige kvartsbrudstykker — oftest stærkt 

 afrundede tildels næaten kugleformige af opimod 15 ctm. gjen- 

 nemsnit. Konglomeratet er stærkt rustfarvet, feltspathen er 

 grålig h\âd oligoklas, kvartsen er tildels smudsig grå men 

 oftest er de små afrundede korn glasagtig gjennemsigtige, af en 

 vandklar i det grønlige stikkende farve. Også svagt rosen- 

 rød kvarts sees undertiden derimellem. 



Antagelig i nær tilknytning til dette konglomerat er 

 på sine steder at påvise en renere sandstensartet dannelse 

 af en gulagtig til smudsiggrå farve. Fra den af de gul- 

 grønne korn dannede grundmasse stikker hist og lier frem 

 indtil 4 a 5 m. store afrundede gjennemsigtige kvartskorn. 

 Sandstenen er rigt spættet med punkter af udskilt kaolin, 

 så den således gjerne kan kaldes en kaolin-sandsten. I 

 dagen er stenen rødlig til rustfarvet. Den synes ganske fri 

 for iudblandede glimmerskjæl. 



Konglomeratet og graniten ligger i bænke således om 

 hinanden, at de oftere i dagen synes at danne et sammen- 

 hængende hele. Forholdene her falder således ganske sam- 

 men med de, hvorunder den omhandlede sparagmitartede 

 sandsten optræder i strøget om Altvandet. 



Konglomeratet og sandstenen optræder forøvrigt her 

 på forskjellige lokaliteter og indbyrdes således udskilte, at 

 der deraf ikke lader sig uddrage bestemte slutninger med 

 hensyn til det indbyrdes forhold eller den gjensidige rækkefølge. 



