î)en nord-norske fjeldbygning 17 



af mægtigheden af de forskjellige underafdelinger lader sig 

 for tiden ikke afgive. Efter hvad hidtil er iagttaget synes 

 de indbyrdes vekslinger mellem de petrografisk afvigende 

 underled i det hele også at være noget for hyppige og for 

 uregelmæssige til at najagtigere forholdstal i så henseende 

 her skal kunne afgives. 



Som tidligere nævnt breder indlandsgraniten sig fra 

 Torne-træsk nordefter over rigsgrænsen, træder her frem ora 

 Lønnes-javre og den østlige del af de to i nærheden af sam- 

 me liggende fjeldsjøer Gievndne-javre og Alt-vandet — af 

 hvilke det første ligger i en højde over havfladen af 1800' 

 (565) og det sidste i en højde af 1600' (502 m.). Mod vest 

 når indlandsgraniten frem til heniraod det østlige afhæng af 

 det til Kjøldraget hørende noget over 5000' (1569 m.) højt- 

 stigende Rokomborre. Fra Lonnes-javre og Alt-vandet fort- 

 sætter indlandsgraniten videre nordover efter de opimod 

 2000' (627) højtstigende fjeldmarker (den orografiske hoved- 

 afdeling e), der herfra lireder sig frem nordover til strøgene 

 om Di^àdal. 



Til nærmere belysning af bygningsforlioldene her hen- 

 vises til profilrits fig. 28 tavle IV. Dette er trukket fra Kai- 

 vare med grænserøs no. 278 i nordvestlig retning frem til 

 Rokombores østlige afhæng. 



Indlandsgraniten bygger fjeldgrunden fra rigsgrænsen 

 vestover til Rogskar (Sovanovski) — et lavere hejfjeldsskar, 

 der fra Altvandet fører over til det søndenfor liggende 

 Gievndne-javre. Efter skarets østlige side bryder her en 

 massiv bergart frem, der efter dagpartierne overalt bærer 

 granitens præg. Ved tilfældigvis her på et punkt op imod 

 skarets kulmination efter det nordlige afhæng at søge ud- 

 slået et stykke fast berg i en sådan tilsyneladende ren 

 granitisk bænk, overraskedes jeg højlig ved her at erholde 

 et håndstykke af en åbenbart klastisk bergart. Den danne- 

 des af en grønlig mørk teminelig tæt grundmasse, hvori var 



