lé Karl Pettersen 



bave været overdækket af til Dividalsgnippen hørende dan- 

 nelser, må der således antagelig være al grnnd til atfonid- 

 sætte. 



De ovenfor omhandlede forholde under Dividalsgruppens 

 optræden under dens sammenstod med den underliggende 

 indlandsgranit i strøget fra Tidnopakte vestover mod Orta- 

 jokkis udmunding peger hen på at fjeldgrunden herma have 

 lagt ind under indvirkninger af sænkningskræfter. Ved 

 Tidnopakte stiger den granitiske undergrund som nævnt op 

 til en højde over havfladen af omkring 2000 ' (627 m.) ved 

 Tuopt tir omkring 1600' (502 m.) og ved Ortajokkes udmun- 

 ding er den sunket ned til træskens vandspejl 1100 ' (345 

 m.). Gjennem en længde af omkring 10 kilom. sænker den 

 granitiske undergrunds overflade sig saaledes 282 m. Divi- 

 dalsgnippen viser herunder en tilsvarende sænkning gjennem 

 det hele lagsystem, idet den nedre som øvre grænselinje efter 

 feltets hele længde i det væsentlige antagelig bevarer den samme 

 afstand. En lignende sænkning gjør sig også gjeldende efter 

 den over Dividalsgruppen liggende Balsfjordsgruppe. Da 

 Dividalsgruppens lagrækkerfra Tidnopakte vestover mod Tuopt 

 ikke viser nogen synderlig forrykning fra den oprinde- 

 lige horisontale lagstilling, men forrykningen herfra videre 

 vestover stadig er voksende, indtil lagstillingen ved grup- 

 pens endelige afslutning viser 45" vestligt eller nordvestligt fald, 

 må den granitiske undergrunds sænkning være foregået lang- 

 somt og je^^lt men med stadig voksende intensitet fra Tid- 

 nopakte vestover. Svingningsaksen for denne sænkning m.i 

 således være at trække i omkring sydvestlig til nordøstlig 

 retning fra Tornetræsk nordover mod den norske grænse 

 efter en linje, der ligger noget østenfor Tidnopakte. 



Den samlede mægtighed af de til gruppen efter strø- 

 gene om Torne-træsk hørende afdelinger er at sætte til om- 

 kring 6 a 700' (ISS a 220 m.). En nærmere bestemmelse 



