Den nord-norske fjeldbygning H 



frem i i en højde af lidt over 2000' (627 m.) over havfladen, 

 — ved Tuopt i en liøjde af omkring 1000' (439 m.) — duk- 

 ker den derimod ved udmundingen af den 5 a 6 kilom, 

 vestenfor Tuopt liggende bergelv Orta-jokki allerede frem 

 ved Træskens vandspeil i en liøjde over havfladen af 345 m. 

 I forening med den granitiske undergrund viser gruppen 

 således en stadig sænkning fra Tidnopakte vestover. 



Fig 27 tavle IV. Profil langs efter Ortajokkis nedre 

 løb — fra udmunding op til fos. 



a. et lag kongloraeratartet sten, indelioldende brudstyk- 

 ker af ældre grundfjeld. 



b. grå kvartsit. 



e. sorte lergliraraerskifere i svævende lagstilling. 



d. 9 a 13 m. mægtige lagrækker af røde lerskifere, — under 

 svingninger i faldvinkel fra vsv. til ono. 



e. derover hård kvartsit i 20 a 30' (6 a 9 m.) mægtighed. 



f. derover ret mægtige lagrækker af sorte og rode ler- 

 skifere- Elven har gravet sig sit leje dybt ned gjen- 

 nera disse og styrter sig efter dette her frem som en ret 

 anseelig fos. 



Bygningsforholdene ful^-tes her opad til en hojde over 

 træsken af 3 a 400' (94 a 125 m) Afdelingens endelige af- 

 slutning opad nåedes ikke på dette punkt, men landskabets 

 bygningsforholde syntes dog at skulle pege hen på at denne 

 ikke kunde ligge meget højere. 



Dividalskiferne er fra Ortajokkis udmunding endnu at 

 følge videre vestover langs efter træskens vandflade og 

 stikker her også frem udover sammes bundflade sålangt, som 

 øjet kan folge denne. Lagstillingen afbojes etterhånden, 

 lagenes faldvinkel er regelmæssig vestlig og blir alt stær- 

 kere, jo længere man når frem mod vest. Omtrent 2 a S 

 kilom. vestenfor Ortajokkis udmunding når denne vestlige 

 faldvinkel op til 45'' og her afsluttes afdelingen, idet deu 

 skyder sig ind under lagrækker af halvkrystalliniske til Bals- 



