70 Karl Pettersen 



elv, og dels ligefra dalbnndene efter de vestenfor liggende 

 strøg bygges fjeldgrunden op til øverste top af iagrækker 

 af skifere nnder en noget svævende lagstilling ofte under 

 tilknytning af brede b»l geformige biTgtninger. Lagenes fald- 

 vinkel overstiger herunder sjelden 20°, mens strøgretningen 

 temmelig forherskende viser n. 50 a 60*^ v, Petrografisk gjør 

 der sig en stærk forskjel gjeldende i skiferrækkernes struk- 

 tnrforhold, eftersom de er knyttede til lavere eller hojere 

 liggende niveauer. Medens lagrækkerne efter det lavere ni- 

 veau viser en i det hele gjennemgående mild til halvkrystal- 

 linisk struktur, træder de derimod efter det højere niveau 

 frem som hårde stærkt krystallinisk prægede skifere. Ski- 

 ferdanneJseme lar sig således naturligen udskille i tvende 

 umiddelbart på hinanden følgende og i ethvert tilfælde pe- 

 trografisk særlig udprægede etager. På sine steder kan dis- 

 se af delinger vistnok synes på en vis made at gå over i hin- 

 anden gjennem petrografiske overgangsled, så der her tildels 

 vil kunne rejse sig tvivl om, hvor den egentlige etagegrænse 

 rettelig bør være at drage. I det hele og store antagesder 

 dog langs efter disse strøg at skulle foreligge ret bestemte 

 grænser. 



At disse forskjellige bygningsafdelinger falder sammen 

 med de fornævnte efter Sørdalen optrædende grupper nemlig 

 Balsfjordgruppen og Tromsø-glimmerskifer-gruppe vil være 

 åbenbart. i 



Sammenstilles bygningsforholdene efter de langs det 

 omhandlede fjelddrag optrukne profiler n. 40 — 43 og knyttes 

 hertil end videre profilritset no. 39, der er trukket op efter 

 fjeldpartiet fra den østlige side af Søl dalen, så vil man på 

 disse forskjellige steder nedenfra opad have 



Profil n» 39. 40. 41. 42. 43 



1) Urfjeldet indt. 157. 150. 0. 120. 220 m. 



2) Den af halvkrystallini- 



. ske skifere hyggede etage « 627. 570. 565. 502. 596 «;; 



