2 Karl Pettersen 
graniten her sender ud en mægtig sidegren i sydostlig ret- 
ning, der mod øst breder sig frem ligetil rigsgrændsen. Nord- 
over efter strøgene om Vest-Finmarken blir bæltet derimod 
stadig bredere og skyder sig her langt mod øst efter Vest- 
og Øst-Finmarkens store halvøer. 
Gneis-graniten og indlandsgraniten med de til samme 
knyttede gneis-afdelinger ligge säledes i dagen indbyrdes helt 
udskilte. Mod vest som mod øst stænge de for en bred skål- 
formig muldeformig indsænkning, der lukkes eller indsnæv- 
res mod syd, medens den udvider sig mod nord eller nord-. 
ost. Denne skalformige indsækning er som ovennævt for en 
væsentlig del udfyldt med mægtige lagrækker af sedimentæ- 
re dannelser. Langs indsænkningens vestlige halvdel bygger 
disse dannelser fjeldmasser, der gjennem en mangfoldighed 
af sunde, tjorde, ejder og gamle sund-dale*) er opløst i ræk- 
ker af øformig udskilte fjelddrag eller fjeldpartier, medens 
de efter den østlige halvdel bygger et om endisig selv end- 
nu stærkt udstykket, så dog forholdsvis mere sammenhæn- 
gende fjeldlegeme. 
Mod vest skyder gneis-graniten sig op 1 drag, der 1 
højde nogenlunde kan nærme sig til den, der træder frem ef- 
ter de østenfor liggende af sedimentære lagrækker byggede 
fjeldpartier. Mod øst efter skalens østlige randkant tårner 
disse sidste sig derimod højt op over indlandsgraniten. 
Ogsa efter den skålformige indseenkning stikker der hist 
og her frem forskjellige mindre partier af urberg. End vi- 
dere bryder her frem dioritiske og navnlig gabbroartede mas- 
siver, der navnlig efter det omhandlede bæltes nordlige strøg 
bygger overordentlig mægtige og 1 orografisk henseende selv- 
stændigt optrædende fjelddrag. 
*) Sunddale kaldes sådanne dale, der gjennem lardgrundens stig- 
ning eller havstandens sænkning er udgået fra ældre sundløb. 
Botndale kaldes sådanne dale, som indad afsluttes eller lukkes 
ved stejlt stigende fjeldvægge, — åbne dale sådanne som un- 
der jevnere stigning gjennembryder fjeldmassen 
