Å Karl Pettersen 
a. De egentlige kyststrøg. 
Disse dannes af en række større og mindre øer, der 
fra Lofoten skjær sig freminordostlig retning op mod Nord- 
kap. Under denne ørække ligger Lofotens og Vesterålens 
ger, endvidere Hind-ø, Senjen-s, Kvalø og Ringvatsø med 
tilliggende ser i Karlsø præstegjeld, — fremdeles Arn-o med 
Løk-ø samt endelig kystøerne langs Vest-Finmarken, hvori- 
mellem den ‘anseelige Sor-o. Hertil knytter sig endvidere 
en utallighed af små-øer, holmer og skjær — navnlig efter 
den yterste skjergardsrekke. 
Fjeldmassen inden hver af disse større øer er i regelen 
igjen yderligere udstykket gjennem fjordindskjæringer og la- 
ve ejder i mindre, indbyrdes udskilte og således orografisk 
mere selvstændigt optrædende fjeldpartier. Ifald havstanden 
havde lagt 60 a 70 m. højere end nu, vilde de nuværende 
kyststrøg derved være bleven opløst i et sammenlignelsesvis 
ganske anseeligt antal af småøer. 
Kyststrøgets ser er i regelen hoje og bjergfulde. Alpe- 
formige tinder stiger her oftere frem snart i kortere eller 
længere sammenhængende rækker snart mere enkeltvis. La- 
vere monotont byggede ås- eller fjelddrag er dog ved siden 
heraf også ret hyppigt at påvise efter disse kyststrøg. 
Fjelddragene her nå ofte en midlere højde, der kan væ- 
re at sætte mellem 2 å 3000 (627—941 m.). De højeste 
toppe na adskilligt over 3000’ (941 m.), — enkeltvis ogsa op 
imod 4000’ (1255 m.). Mellem de højeste toppe kan særlig 
mærkes: Stjernehovedet på Flakstad-ø i Lofoten, Himmel- 
tinderne på Vest-Vågø i Lofoten, Møsadlen på den sydvestre 
del af Hind-ø, Nånden på Gryt-ø, Bredtind og Kjeipen pa 
Senjen-ø, Blåmanden på Kvalø, Skulgamstinderne, Ringvats- 
tind og Soltind på Ringvats-o samt Vantinden og Vanki- 
sten på Van-ø i Karlsø præstegjeld. 
Hind-ø og Senjen-o indeslutter forøvrigt langs sin estli- 
ge side forholdsvis anseelig lavlandspartier. 
