bo 
on 
Den nord-norske fjeldbygning 9 
Tjelsundet. I sin sydlige del afsætter fjeldpartiet en 
række af omkring 4000' (1255 m.) højtstigende tinder. 
Mod nordvest afsluttes det ved Blåfjeld 2890’ (881 m.) 
Hojfjeldsgruppen mellem Gravfjord og Gratangen. Den 
opfylder den hele halvø mellem disse to fjorde og fal- 
der mod syd ned til de lave fjeldmarker, der føre ned 
til Ofoten. Fjeldtoppene nå her i regelen en hojde af 
mellem 3 å 4000’, enkeltvis lidt over 4000’ (1255 m.) 
Højfjeldsgruppen mellem Gratangen og Lavangen op- 
fylder den hele halve mellem disse to fjorde og når sin 
største høyde i Storfjeld med 4100’ (1288 m). Mod øst 
afsluttes denne gruppe ved de indenfor Lavangsbotten 
mere isoleret liggende Spandstinder, der nå en højde af : 
4676" (1467 m). 
Snørken-draget mellem Salangsdal, Spanddal og det la- 
ve ejde, der fra Lavangen fører over til bunden af Sa- 
langen. I den sydlige del mod Spanddalen afsætter det 
forskjellige mellem 3 å 4000’ (941 å 1255 m.) højtsti- 
gende toppe men går mod nord og mod vest mod La- 
vangsejdet over i lavere åsdrag. 
Fjeldgruppen mellem Lavangen, Astafjord og Salangen 
er et højt vildt bygget fjeldparti, der stiger op i en 
række at spidse tinder. Det når sin største højde i 
Reittinderne 4093' (1284 m.) 
Det vidstrakte landparti, der fra Salangen med Sagfjord 
Salangselven og Kobryggen breder sig nordover mellem 
sundløbene mod vest og Bardoelven mod øst og som 
mod nord falder ned mod Sør-Reisen og Ansvandets 
brede indsænkning, er stærkt indskåret dels ved for- 
skjellige dybere dalfører og dels ved vide højfjeldsind- 
sænkninger. Afdelingens egentlige hejtjeldspartier bre- 
der sig som et på en vis måde mere sammenhængende 
bælte fra det nordvestlige hjørne ved Solbergsfjord i 
sydostlig retning tvertover landpartiet nogenlunde efter 
