16 Karl Pettersen 
ved Bardo-elv i strøget fra Kobryggen nordover indtil dens 
sammenstød med Maalselven, — ved Maalselven herfra øst- 
over indtil henimod Nedre-Rosta-vand, — ved det bækken- 
ved Bals- 
fjordejdet, der fører over fra Balsfjordens nordre bund, Nord- 
formige lavlandsparti omkring Balstjordbunden, 

fjord, til Storfjord-botten i Lyngen — samt endelig ved 
Storfjord med dens forlængelse Lyngenfjord. 
Den her omhandlede afdeling (d.) står forøvrigt sa- 
vel i geologisk som i enkelte retninger også 1 orografisk 
henseende i så nær tilknytning til fjeldpartierne efter afde- 
lingen €., at en skarpere markeret grændse ikke altid vil 
træde således frem, at der her ikke skulde være rum for det 
individuelle skjønne. Navnlig vil dette kunne gjelde de oven- 
nævnte grændselinjer fra Ofoten nord over til Salangsdalen. 
Ejdet mellem Harjangen og Gratangen stiger således op til 
en højde af omkring 1500 (470 m.) og det samme gjelder 
ejdet mellem Gratangen og Lund i Salangsdal. Skulde disse 
fjeldpasser findes at stige for højt til at kunne egne sig som 
rimelige grændselinjer mellem afdelingerne c og d, så matte 
Kjøldraget efter Ofot-landet blive at trække længere mod 
vest nemlig til det lavere Bogen-ejde, der fra Bogen i 
Ofoten fører over til Gravfjord. Halvøerne mellem Gravfjord 
og Gratangen samt Gratangen og Lavangen måtte i så til- 
fælde blive at henlægge under det egentlige Kjøldrag. 
Man har dog af flere hensyn her troet at burde hol- 
de fast ved de ovenfor opstillede grændselinjer. 
Også Kjoldraget er i stort mal indskåret ved trans- 
versale dalfører, der dels som botn-dale indad lukkes 
ved selve fjeldmassen, dels som å bne dalfører helt gjen- 
nemskjær samme og indefter gjennem dybere fjeldskar mun- 
de ud i de østenfor Kjøldraget liggende fjeldmarker (afde- 
lingen d.). Kortere højfjeldsdale og en uendelighed af høj- 
fjeldsskar, der skjær sig frem i alle retninger, vil yderligere 
