Den nord-norske fjeldbygning 23 
disse afdelinger orografisk også gå således over i hinanden, 
at det kan være forbundet-med vanskelighed mere bestemt 
at afgjøre, hvor grænserne lettest bør blive at trække. I 
det hele og store er imidlertid fjeldpartierne inden afdelin- 
gen € langt stærkere udstykkede og indskjæringerne derun- 
der ikke alene forholdsvis langt bredere men tillige også dy- 
bere. De mest bestemmende af disse som Målselv og Bardo- 
elv vil inden afdelingen €'s område således ikke stige til større 
højde o. h. end til omkring 250' (48 m.) Stærkt afvigende her- 
fra er forholdet i så henseende langs efter Kjøldraget. De 
orografisk mere bestemmende indskjæringer er her sammen- 
lignelsesvis trange og tillige stærkt stigende, idet de herun- 
der fører opover til de østenfor Kjøldraget fra 1400—1900 
(439—596 m.) højtliggende fjeldmarker. Fjeldpartierne efter 
afdelingen € vil således stige op fra en på det nærmeste 
horisontal grundflade, efter afdeling Å derimod fra et mod 
vest temmelig stærkt heldende skråplan. De indbyrdes ud- 
skilte fjeldpartier efter afdelingen € indtager i regelen et 
sammenlignelsesvis mindre fladeindhold, og er samtidig me- 
re uregelmæssigt street ud over området. Afdelingerne ef- 
ter Kjøldraget ligger derimod i samme fortløbende række li- 
gesom efter en snor optrædte perler. 
Som ovenfor fremholdt er flerheden af Kjøldragets for- 
skjellige underafdelinger så stærkt indskåret, at der her i 
regelen ikke kan være tale om større mere sammenhængende 
højplateauer. Det skal dog 1 så henseende bemærkes, at plateau- 
dannelsen i regelen er stærkt fremtrædende overalt, hvor 
overfladeforholdene ere mere uberørte af de fornævnte ind- 
skjæringer og højfjeldsindsænkninger. Hojfjeldet trader så- 
ledes herunder ofte frem som længdedrag med forholdsvis ret 
brede plateauformige højrygge, fra hvilke da de højere toppe 
igjen kan stige frem. 
Kjøldraget efter de her omhandlede strøg afviger i en- 
kelte retninger ganske væsentlig fra Kjøldraget fra Ofoten 
