50 Karl Pettersen 
markerne foreligger der kuns enkelte spredte notitser ved 
Hummel*) og Fr. Svenonius.**) 
I henhold til Hummel skal graniten inden den østre 
del af Norrbottens danne store sammenhængende felt, efter 
den vestre del træder den derimod frem mere i enkelte kup- 
per. Af farve er den oftest rødlig. Hummel fremhæver at 
graniten er yngre end gneisen og hålleflinterne, som den skal 
gjennembryde men derimod ældre end de ovenpå gneisen lej- 
ede skiferafdelinger, der bygge højfjeldspartierne langs efter 
grændsestrøgene mellem Sverige og Norge i strøget om Tor- 
ne-træsk og herfra videre sydover. 
Inden granitafdelingen fra Mauno opimod Kilpis-jaur 
ere de petrografiske forholde i henhold til Svenonius*) stærkt 
vekslende. Her optræder ved siden af hinanden gneis og 
granit med en hel del artsforandringer og overgangsformer. 
Bergarten betegnes her som en granit-gneis. Denne er af 
en forherskende grålig farve, af struktur er den finkornig og 
rig på glimmer. Den danner i så henseende en bestemt mod- 
sætning til den efter disse strøg forøvrigt forherskende rød- 
lige glimmerfattige granit. Der bemærkes imidlertid at der 
også her inden granit-gneisens område kan stikke frem mere 
selvstændige granitpartier. At den her frembrydende granit 
må være at sammenstille med indlandsgraniten om Torne- 
træsk og Altvandet kan der på forhånd vistnok være al 
grund til at forudsætte. 
Det skal forøvrigt bemærkes at Svenonius fremhæver 
at graniten langs efter Lapmarkernes vestlige partier optræ- 
der langt stærkere udbredt end af Hummel forudsat. 
På norsk side er indlandsgraniten nærmere fulgt efter 
strøgene om Lein-vandet og Alt-vandet, langs efter Diviel- 
*) Berättelse om malmfyndigheter inom Gellivare ock Juckas-jårfoi 
Norrbottens lån. Stockholm 1877. 
**) Bidrag til Norrbottens Geologi. Stockholm 1880. 
*) L ce pag. 6% 
